ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року	Львів	Справа № 380/6744/21 пров. № А/857/18586/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.  Б.,
суддів                                                                      Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - 

суддя (судді) в суді першої інстанції – Гулик А.Г.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 29 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправною відмову щодо виплати грошової допомоги відповідно до п. 71 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати нарахувати і виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 71 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що має право на отримання грошової допомоги відповідно до п. 71 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення. Вказана допомога виплачується за умови наявності страхового стажу 35 років для чоловіків. Відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період навчання в аспірантурі, а відтак, протиправно відмовив у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 71 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладену в листі від 02 березня 2021 року № 2214-1466/Б-52/8-1300/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 71 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що період навчання позивача в клінічній ординатурі входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років № 909 не передбачено навчання в клінічній ординатурі, а тому таке не зараховується до спеціального стажу роботи. Також, згідно п. 4.3 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії враховуються періоди страхового стажу, набуті до місяця звернення за призначенням пенсії.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи(в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивачу призначена пенсія за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
05 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати йому в письмовій формі роз`яснення про причину відмови в зарахуванні до стажу роботи за фахом термін навчання в клінічній ординатурі до його спеціального страхового стажу. 
У листі від 02 березня 2021 року № 2214-1466/Б-52/8-1300/21 відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 42 роки 01 місяць 23 дні. Навчання в Івано-Франківському медінституті в клінічній ординатурі в період з 04 вересня 1990 року по 30 серпня 1992 року не дає підстав до зарахування роботи в закладах охорони здоров`я. Тому страховий стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, становить 33 роки 03 місяці 13 днів, що є недостатнім для нарахування і виплати допомоги, передбаченої п. 71 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
17 березня 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою, в якій просив зарахувати стажу роботи за фахом терміном навчання в клінічній ординатурі до його спеціального страхового стажу та виплатити йому грошову допомогу відповідно до п. 71 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 14 квітня 2021 року № 4119-3134/Б-52/8-1300/21 відповідач, що вказане питання відповідач  вже розглядав та надав на нього відповідь у листі від 02 березня 2021 року № 2214-1466/Б-52/8-1300/21.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно із п. 71 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191.
Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.
Відповідно до розділу 2 «Охорона здоров`я» вказаного Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працювали у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої і невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.
Згідно із п. «д» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Положенням про клінічну ординатуру, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 29 січня 1998 року № 12 визначено, що клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів- спеціалістів з певного фаху у вищих медичних закладах освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації, закладах післядипломної освіти, клінічних науково-дослідних інститутах, центрах та набутого досвіду практичної роботи лікарем-спеціалістом з певного фаху.
Відповідно до п. 4.12 вказаного Положення термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу та стажу роботи за фахом.
З наявної в матеріалах справи трудової книжці серії НОМЕР_1 слідує, що позивач з 04 вересня 1990 року по 30 серпня 1992 року навчався в клінічній ординаторі Івано-Франківського медичного інституту та відрахований з вказаного інституту в зв`язку з закінченням навчання.
Також, період проходження позивачем навчання в клінічній ординатурі у вказаний період підтверджується довідкою Івано-Франківського національного медичного університету від 01 лютого 2021 року № 14-361, а також посвідченням № 197 від 04 вересня 1992 року.
Системний аналіз вказаних положень дозволяє колегії суддів прийти до висновку, що період навчання позивача у клінічній ординатурі входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 18 червня 2020 року у справі № 676/3013/17.
Згідно листа Відділу розгляду звернень Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02 березня 2021 року № 2214-1466/Б-52/8-1300/21 до спеціального стажу роботи зараховані наступні періоди:
-          з 12 серпня 1985 року по 14 січня 1986 року – посада лікаря-інтерна по терапії (05 місяців 3 дні);
-          з 03 лютого 1986 року по 28 липня 1986 року – посада лікаря-інтерна по педіатрії (05 місяців 26 днів);
-          з 18 грудня 1986 року по 02 вересня 1987 року – посада лікаря-педіатра (08 місяців 15 днів);
-          з 03 вересня 1987 року по 03 вересня 1990 року – посада лікаря-хірурга і лікаря-травматолога (3 роки 01 день);
-          з 04 травня 1992 року по 16 квітня 1998 року – посада лікаря-хірурга (05 років 11 місяців 13 днів);
-          з 17 квітня 1998 року по 31 грудня 2003 року – посада лікаря-хірурга (05 років 08 місяців 15 днів);
-          з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2020 року – посада лікаря-хірурга (17 років).
          Оскільки, період навчання в клінічній ординатурі з 04 вересня 1990 року по 30 серпня 1992 року частково співпадає з періодом роботи на посаді лікаря-хірурга з 04 травня 1992 року по 16 квітня 1998 року, то колегія суддів вважає, що до спеціального трудового стажу позивача слід зарахувати період в клінічній ординатурі з 04 вересня 1990 року по 03 травня 1992 року, а саме 1 рік 8 місяців.
З наявної в матеріалах справи довідки Комунального некомерційного підприємства Стрийської міської ради «Стрийська центральна районна лікарня» від 19 квітня 2021 року № 177 слідує, що позивач дійсно працює на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення з 16 квітня 1998 року по даний час.
За призначенням пенсії позивач звернувся до відповідача 27 січня 2021 року.
Відповідно до п. 4 Порядку обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується  в  календарному  обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на  призначення  пенсії  відповідно до пунктів «е» – «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що згідно п. 4.3 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії враховуються періоди страхового стажу, набуті до місяця звернення за призначенням пенсії, то колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 4.3 розділу IV вищевказаного Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку. В аналогічному порядку після визначення Пенсійним фондом України розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, здійснюється перерахунок пенсії у разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії. У разі якщо на дату звернення особи за перерахунком пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про страховий стаж за двадцять четвертий місяць після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, за бажанням особи перерахунок пенсії проводиться за наявні місяці страхового стажу або після надходження відповідних даних за цей місяць за умови, якщо дані надійшли не пізніше трьох місяців від дня звернення за перерахунком пенсії. У цьому разі днем звернення за перерахунком пенсії є день приймання органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.
Аналізуючи вищенаведені норми, колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для не врахування відпрацьованих днів у місяці звернення за призначенням пенсії до періоду страхового стажу.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що до спеціального стажу роботи позивача слід зарахувати період роботи позивача до дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 01 січня 2021 року по 27 січня 2021 року (27 днів).
Отже, враховуючи вищенаведені періоди спеціального стажу позивача, загальний спеціальний стаж позивача становить 35 років 10 днів.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив у виплаті позивачу грошової допомоги відповідно до п. 71 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеної в листі від 02 березня 2021 року № 2214-1466/Б-52/8-1300/21 та для ефективного поновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 71 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Колегія суддів також враховує положення Висновку №  11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №  65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №  63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №  4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд – 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі № 380/6744/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 01 грудня 2021 року.