КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
05 жовтня 2021 року                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 359/7933/20  
Апеляційне провадження 22-ц/824/14081/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.
 
сторони          
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідач                  Державне підприємство обслуговування повітряного руху України 

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, подану через представника Карнаух - Голодняк Олену Володимирівну, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Яковлєвої Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення невиплачених при звільненні сум матеріальної допомоги,
 
в с т а н о в и в :
 
у жовтні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до                                    Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (надалі ДП «Украерорух»), у якому просив стягнути на його користь винагороду за підсумками роботи у 2019 році у сумі 55 079,79 грн, щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 55 300,11 грн, матеріальну допомогу в розмірі, визначеному за формулою - посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання в роботі іноземної мови помножений на стаж роботи у сумі 276 500,55 грн, матеріальну допомогу працівнику, який є інвалідом ІІ групи у сумі 9 000 грн.
В обґрунтування позову зазначав, що з 31.12.2014 він перебував у трудових відносинах з ДП «Украерорух». На підставі наказу відповідача від 13.04.2020 за № 406/о у зв`язку з скороченням штату працівників звільнений з 13.04.2020 з посади начальника відділу оперативно - технічного обслуговування інженерних мереж та пожежної безпеки служби головного інженера Украерорух.
Перед звільненням на підставі наказів № 365/о та за № 266/в від 17.02.2020 використав 18 та 34 календарних днів щорічної відпустки. Вважає, що йому при звільненні, в порушення вимог п. 6.25, 6.33, 5.20 та 5.19 Колективного договору, не виплачено всіх сум матеріальної допомоги та винагороди за підсумками роботи за 2019 рік. В позасудовому порядку відповідач відмовився виплати зазначені суми посилаючись на відсутність  фінансових можливостей. 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2021 позов задоволено частково. Зобов`язано ДП «Украерорух» виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік у сумі 50 499,86 грн. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ДП «Украерорух» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що на момент звільнення позивача виплата матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік працівникам підприємства була зупинена до 30.06.2020, про що зазначено у п. 5.20 колективного договору в редакції від 01.01.2020. А 28.05.2020 внесені зміни  до Колективного договору, відповідно до яких матеріальна допомога на оздоровлення у 2020 році не надається та на наступні роки не переноситься. Вважає висновки суду щодо права позивача на отримання матеріальної допомоги помилковими, оскільки на час звільнення виплата такої допомоги була зупинена, а з 01.07.2020 така матеріальна допомога уже не була передбачена колективним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 31.12.2014 до 13.04.2020 перебував у трудових відносинах з ДП «Украерорух». 
12.02.2020 позивач отримав під підпис попередження про скорочення посади та наступне вивільнення разом з переліком вакантних посад по підприємству в цілому. У зв`язку з чим жодних заяв на переведення на вакантні посади чи про проходження навчання за рахунок роботодавця, ОСОБА_1 до Украерорух не подав.
17.02.2020 за заявою ОСОБА_1 йому за наказом Украерорух за № 265/в від 17.02.2020 надано щорічну відпустку за період роботи з 31.12.2018 по 31.12.2019 в кількості 18 календарних днів.
17.02.2020 наказом Украерорух за № 266/в надано щорічну відпустку за період роботи з 31.12.2019 по 31.12.2020 в кількості 34 календарних днів.
У заявах від 17.02.2020 та від 08.04.2020 ОСОБА_1 просив ДП «Украерорух» виплатити йому при звільненні матеріальні допомоги, передбачені п. 6.25, 6.33, 5.20 та 5.19 Колективного договору.
13.04.2020 за наслідком звернень ОСОБА_1 отримав відповідь № 2-03/197/20, відповідно до якої у виплаті матеріальної допомоги при звільненні відмовлено через те, що: на підприємстві запроваджені антикризові заходи; діє рішення засідання постійної комісії з проведення колективних переговорів та розгляду змін та доповнень до колективного договору за № 4 від 17.12.2019 щодо призупинення ряду виплат матеріальних допомоги, премій та матеріальних заохочень; виплата винагород за підсумками роботи за рік здійснюється лише за фінансових можливостей підприємства; усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо встановлених, здійснюються за рахунок власних коштів.
Відповідно п. 5.20 колективного договору працівникам виплачується раз на рік у разі надання щорічної відпустки терміном не менш 14 календарних днів щорічна матеріальна допомога на оздоровлення. Нарахування та виплата щорічно матеріальної допомоги на оздоровлення здійснюється згідно Положення про порядок нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення працівників ДП «Украерорух».
Згідно змін та доповнень до Колективного договору за № 3 від 10.01.2020 призупинено виплату матеріальної допомоги на оздоровлення до 30.06.2020 при умові виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 01.07.2020 у разі надання щорічної відпустки (без обмежень щодо тривалості такої відпустки, якщо відпустка тривалістю 14 днів була вже надана з 01.01.2020).
Згідно наказу № 197 від 16.03.2020 на підприємстві установлено початок простою з          18 березня по 31.05.2020, який пролонговано на підставі наказу підприємства № 410 від 27.05.2020 на період з 01 червня по 15.07.2020.
18.03.2020 на підставі протоколу робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру № 32 ДП «Украерорух» прийнято рішення здійснювати лише обов`язкові виплати, які не пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм (заробітна плата для працівників та обов`язкові податки та збори) до 31.05.2020 включно з можливістю продовження вказаних заходів з метою досягнення стабілізації фінансового стану підприємства.
Наказом № 245 від 10.04.2020 по підприємству з 10.07.2020 змінено істотні умови праці всім працівникам Украерорух, а саме, встановлено неповний робочий час 0,5 норми тривалості робочого часу, затвердженої на 2020 рік, починаючи з 10.07.2020.
Згідно звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2020 року  сукупний дохід Украероруху склав 299 444 грн. За аналогічний період попереднього року сукупний дохід становив 365 401 грн. Відповідно до звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2020 року сукупний дохід Украероруху склав 881 601 грн. В той же, час за аналогічний період попереднього року сукупний дохід становив 577 954 грн.
Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік суд виходив з того, що на час звільнення позивача п. 5.20 Колективного договору, який передбачав таку виплату, хоч і був призупиненим в дії, проте передбачав умови виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та період, з якого їх буде здійснювати підприємство на користь працівників. Дана матеріальна допомога була чинною, проте відтермінованою у часі виплаті до 01.07.2020. Відтак з 01.07.2020 у відповідача виникло зобов`язання виплатити позивачу  матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За нормами ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Структуру заробітної плати, відповідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», складає: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. 
До заохочувальних та компенсаційних виплат, зокрема, належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відповідно до ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.
Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації (ст. 18 КЗпП України).
Контроль за виконанням колективного договору проводиться безпосередньо сторонами, які його уклали, у порядку, визначеному цим колективним договором. Якщо власник або уповноважений ним орган (особа) порушив умови колективного договору, профспілки, що його уклали, мають право надсилати власнику або уповноваженому ним органу (особі) подання про усунення цих порушень, яке розглядається у тижневий строк. У разі відмови усунути порушення або недосягнення згоди у зазначений строк профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до суду                         (ст. 19 КЗпП України).
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, а також сторін, які їх уклали.
Відтак у структуру заробітної плати, крім іншого, входять і компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які передбачені умовами колективного договору.
Сторони визнали, та це підтверджується наданими копіями колективних договорів у редакціях за різні часи, що п. 5.20 колективного договору, укладеного між ДП «Украерорух» та профспілками було передбачено, що працівникам  виплачується раз на рік у разі надання щорічної відпустки терміном не менш 14 календарних днів щорічна матеріальна допомога на оздоровлення. Нарахування та виплата щорічно матеріальної допомоги на оздоровлення здійснюється згідно Положення про порядок нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення працівників Украероруху.
Відповідно до змін та доповнень до колективного договору з 01.01.2020 призупинено виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, яка передбачена п. 5.20 колективного договору до 30.06.2020. При умові виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 01.07.2020 у разі надання щорічної відпустки (без обмежень щодо тривалості такої відпустки, якщо відпустка тривалістю 14 днів була вже надана з            01.01. 2020).
Відповідно до п. 5.20 колективного договору в редакції, яка діє з 20.05.2020 матеріальна допомога на оздоровлення у разі надання щорічної відпустки в 2020 році не надається та на наступні роки не переноситься.
Сторони не заперечували, що позивач звертався із заявою про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік, яка передбачена п. 5.20 колективного договору та йому, перед звільненням, надавались дві щорічні відпустки терміном на 18 та                                    34 календарних днів відповідно.
Як на час надання позивачу щорічної відпустки, так і на час звільнення позивача з роботи виплата матеріальної допомоги, яка передбачена п. 5.20 колективного договору не скасувалася, а лише відтерміновувалася до 30.06.2020.
Відтак позивач мав законні сподівання на отримання такої допомоги з 01.07.2020, проте по закінченню строку відтермінування цю виплату не отримав.
За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність у позивача права на отримання такої виплати.
Доводи апеляційної скарги про те, що 20.05.2020 внесено зміни до колективного договору, відповідно до яких матеріальна допомога на оздоровлення у разі надання щорічної відпустки в 2020 році не надається та на наступні роки не переноситься не спростовують висновків суду, оскільки такі зміни до колективного договору внесені після звільнення позивача з роботи та на нього ці зміни не поширюються.
Доводи апеляційної скарги про те, що з 01.07.2020 не наступила умова для здійснення виплати матеріальної допомоги колегія суддів не може визнати обгрунтованими, оскільки відповідач як на час надання відпустки, так і на час звільнення визнавав за позивачем право на отримання цієї виплати.
Відтермінування виплати у часі передбачає обов`язок здійснити таку виплату за спливом строку, на який відтерміново виплату, а не звільняє відповідача взагалі від обов`язку виплатити матеріальну допомогу.
Оскільки строк відтермінування виплати сплив відповідач зобов`язаний був виплати її позивачу.
Визначаючи розмір матеріальної допомоги на оздоровлення у разі надання щорічної суд виходив з п. 2.3.1Положення про порядок нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення працівників Украероруху та даних, наведених у довідці за № 4.3-22-188 від 23.03.2021.
Правильність розрахунку такої виплати апелянт не оспорює.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ДП «Украерорух» виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік у сумі 50 499,86 грн є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відтак в апеляційному порядку не перевіряється.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від                                            14 липня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду, з підстав передбачених ст. 389 ЦПК України.
 
Постанова складена  05.10.2021.
 
Головуючий                                                                                    Л.Д. Махлай 

Судді                                                                                                 О. В. Немировська

Т. І. Ящук