ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/3452/21	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/1185/21 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 310020000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Парандюк Т. С., 
за участю секретаря - Стецюк М.А. 
та сторін: позивача  ОСОБА_1 , її представника адвоката Вароди П.Б., відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Майки М.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/3452/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року, ухваленого суддею Братасюком В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
у лютому 2021 року  ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до  ОСОБА_2 , третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 , за місцем її проживання або перебування зареєстрованим у встановленому законом порядку; стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, з врахуванням індексації, щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; судові витрати по справі покласти на сторони в межах понесених ними.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 зазначила, що дитина проживає із нею у квартирі, що належить її матері, і це як найкраще відповідає інтересам дитини. Також просить стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, оскільки добровільно ним кошти не надаються, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні не має, отримує доходи в Республіці Польща, а тому вважає, що може виділяти на утримання дитини 5 000 гривень.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року позов — задоволено частково.
Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 гривень, щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 25 лютого 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти вимог — відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривень судового збору.
Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 гривні, згідно квитанції №6316 від 25 лютого 2021 року.
Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_2  просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року по справі №607/3452/21 — змінити в частині визначення розміру аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 000 гривень, щомісячно, посилаючись на те, що воно є незаконним, необґрунтованим з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що в справі відсутні відомості про доходи, належне на праві власності нерухоме та рухоме майно, грошові кошти, тощо, що в сукупності привело б до висновку про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Тоді як із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07 квітня 2021 року №1307 інформація про отримання останнім доходів — відсутня. Судом не враховано також наявність інших утриманців у батьків дитини, а також інших осіб, які зобов`язані утримати дитину. На утриманні у відповідача перебуває батько. ОСОБА_2 визнає свій обов`язок утримати дитину, так як, купляє синові продукти, іграшки, одяг, оплачує відвідування садочку, приймає участь у інших витратах на утримання та вихованні своєї дитини. Разом з тим, участь останнього в утриманні дитини за наявності можливості у будь-якому випадку не обмежуватиметься лише присудженими до стягнення коштами. Однак, відповідач не працевлаштований, не має постійного доходу, що не дозволяє сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Отже, суд першої інстанції не врахував повною мірою усіх обставин справи, зокрема, щодо матеріальної змоги сплачувати аліменти у визначеному розмірі, а також перебування на утриманні останнього батьків похилого віку, яким він надає матеріальну допомогу, чим порушено вимоги ст.182 СК України.
Від представника ОСОБА_1 — адвоката Вароди Павла Борисовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а оскаржуване рішення — без змін, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції цілковито відповідає ст.263 ЦПК України. Вказує, що розмір аліментів на утримання дитини є повністю співрозмірним до сучасних реалій: цін на їжу, одяг, речі першої необхідності, оплати за житлово-комунальні послуги. Вказаний розмір аліментів не є надмірним, а навпаки, забезпечить задоволення потреб дитини та її гармонійний розвиток. Інші доводи зводяться до не згоди з висновками суду першої інстанції та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував.
Третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради своїм правом на відзив не скористалися.
У судовому засіданні  ОСОБА_2  та його представник — адвокат Майка М.Б. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.
ОСОБА_1 та її представник — адвокат Варода П.Б. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року переглядається лише в оскаржуваній частині, зокрема в частині стягнення аліментів на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 23 липня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області 23 липня 2016 року, актовий запис №1161 від 23 липня 2016 року (а.с. 13).
В шлюбі у сторін народився син — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області 11 травня 2017 року, актовий запис №1021 від 11 травня 2017 року (а.с. 15).
Позивач ОСОБА_1 разом із малолітнім ОСОБА_3 на даний час проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками ОСББ “Вільхова, 17” від 04 лютого 2021 року за вих. №155 та №156 (а.с. 16-17).
Вищевказана квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11714350 від 01 вересня 2006 року (а.с. 18).
Позивач ОСОБА_1 має постійне місце роботи, працює лікарем акушером-гінекологом і її середньомісячний дохід за 2020 рік становив 4549грн., що підтверджується довідками: ПП “Клініка професора С. Хміля” №4 та ТзОВ “Клініка професора С. Хміля у м. Тернополі” №6 від 02 лютого 2021 року (а.с. 20-23).
Дитина ОСОБА_3 відвідує ІІ Молодшу групу №2 Тернопільського дошкільного навчального закладу №5 з 02 вересня 2019 року, про що свідчить довідка видана завідувачем зазначеного закладу №2 від 03 лютого 2021 року (а.с. 19).
Відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , згідно довідки №118, виданої 07 квітня 2021 року ПП “Вікторія-1”, разом із батьками: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 45).
Як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07 квітня 2021 року №1307, інформація про отримання доходів ОСОБА_2 - відсутня (а.с. 46).
Згідно платіжного документу ОСОБА_2 28 грудня 2020 року здійснено оплату за відвідування ОСОБА_3 садочку у розмірі 1 800 гривень (а.с. 49).
Як вбачається із інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за період з 01 січня 2018 року по 01 травня 2021 року ОСОБА_2 періодично здійснював перетинання державного кордону в Республіку Польща та Туреччину (а.с. 78).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що дитина ОСОБА_3 постійно проживає з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вказана квартира належить на праві власності матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , батько дитини ОСОБА_2 не заперечує щодо визначення місця проживання дитини саме за цією адресою. 
Що стосується спору з приводу стягнення аліментів суд зазначає, що відповідач ОСОБА_2 бере участь в утриманні малолітнього сина, та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак суд вважає, що даний розмір не є достатнім для гармонійного розвитку дитини, крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 є працездатного віку, будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків щодо утримання дитини не здобуто. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, необхідність забезпечення прав малолітнього сина сторін на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд прийшов до переконання, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції повністю погодитися не може, оскільки судом не в повному обсязі враховані вимоги статті 182 СК України.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України “Про охорону дитинства”).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Визначаючи розмір аліментів у сумі 4000 грн., судом першої інстанції враховано лише те, що ОСОБА_2 є працездатного віку, будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків щодо утримання дитини не здобуто.
Однак, в матеріалах справи взагалі відсутні докази щодо доходу відповідача, чи є у нього на праві власності, володіння та/або користуванні майно чи майнові права, у тому числі рухоме та нерухоме майно, грошові коштів, виключні права на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Також судом не встановлені витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.
Як пояснив у судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 про те, що має у власності лише 1/3 квартири, в якій він проживає разом з батьками, постійного місця роботи немає, тому, змушений періодично виїжджати за кордон на заробітки, де сума доходу в місяць становить 300-400 доларів США. Також вказав, що інколи надає матеріальну допомогу своєму синові, коли у нього є кошти. Визнає, що розмір аліментів, який він міг би сплачувати на утримання сина становить 2000-2500 грн.
Отже, колегія суддів вважає, що враховуючи вимоги статті 182 СК України, часткове визнання відповідачем позову щодо розміру аліментів, слід змінити розмір аліментів з 4000 до 3000 грн.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року в частині визначення розміру аліментів на дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , — змінити, стягнувши з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , паспорт Серія НОМЕР_3 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 22 червня 2005 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , орган, що видав: 6110, дата видачі: 18 січня 2019 року, запис №19930710-07845, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 25 лютого 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  — задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року в частині визначення розміру аліментів на дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , — змінити, стягнувши з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , паспорт Серія НОМЕР_3 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 22 червня 2005 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , орган, що видав: 6110, дата видачі: 18 січня 2019 року, запис №19930710-07845, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 25 лютого 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 листопада 2021 року.

Головуючий 
Судді