Ухвала        
 
02 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 295/3792/16-ц
 
провадження № 61-14013ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення збитків та визнання договору недійсним,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада                     2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Розірвано договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості, який буде побудований, від 11 березня 2014 року, укладений між Багатопрофільним малим приватним підприємством «Сприяння»                             (далі - БМПП «Сприяння») та ОСОБА_1 .
Стягнуто з БМПП «Сприяння» на користь ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі 105 000 грн; інфляційні витрати за період часу з грудня 2014 року до січня 2016 року включно у розмірі 49 560 грн; 3% річних за період часу з                       01 грудня 2014 року до 01 березня 2015 року у розмірі 3 935,34 грн, а                    усього - 158 495,34 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року апеляційну скаргу БМПП «Сприяння» задоволено.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 листопада                     2020 року скасовано та направлено справу до Корольовського районного суду м. Житомира на розгляд за встановленою підсудністю.
 
У серпні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                      від 07 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 вересня                     2021 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок до суду касаційної інстанції надійшла уточнена редакція касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду                              від 27 липня 2021 року.
 
Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду     від 07 вересня 2021 року виконано заявником не у повному обсязі, оскільки в уточненій редакції касаційної скарги на порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником не зазначено підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті                1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
В уточненій редакції касаційної скарги, поданої на виконання ухвали Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 07 вересня                             2021 року, заявник посилається на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує про необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17, від 11 липня 2019 року у справі № 462/7217/18 та від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, що були застосовані апеляційним судом в оскаржуваній постанові, не зазначаючи при цьому від яких саме висновків щодо застосування яких саме норм права і у який спосіб слід відступити, та чим обґрунтована необхідність такого відступу.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Виключно посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Оскільки у відведений судом строк, станом на 02 листопада 2021 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                                        від 07 вересня 2021 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року слід вважати неподаною та повернути.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення збитків та визнання договору недійсним вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець