ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
       ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року                                                                 м. Херсон

справа № 654/331/21
провадження № 22-ц/819/1767/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Пузанової Л.В.,	
  	Склярської І.В.	
секретар	Автонагова Ю.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє  ОСОБА_2 , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 червня 2021 року у складі судді Ширінської О.Х. у цивільній справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року  ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 березня 2019 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Голопристанським районним судом Херсонської області від 14 лютого 2019 року видано судовий наказ щодо стягнення з  ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи, стягувати від дня пред?явлення заяви до суду (23.01.2019 року) і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2020 року, яке залишено без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, припинено з 23 січня 2019 року стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, які стягуються на підставі судового наказу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2019 року.
Враховуючи той факт, що починаючи з жовтня 2018 року позивачка вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, наявністю судового наказу про стягнення з неї аліментів, ОСОБА_3 просила суд стягнути, починаючи з 24.10.2018 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 вересня 2021 року задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.
В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції неповно з?ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема той факт, що для утримання дитини позивачу необхідна саме ј частина від заробітку (доходу) позивача є лише припущенням, оскільки прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 395 грн, а тому зважаючи на відсутність доказу розміру щомісячних витрат на дитину, необхідно дійти висновку, що щомісячний розмір аліментів, який дорівнюватиме мінімальному рекомендованому розміру аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того зазначив, що він добровільно щомісячно виконує обов?язок по утриманню дитини в грошовій формі, сума якої значно перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, що унеможливлює стягнення аліментів з відповідача у судовому порядку. Також зазначив, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співвмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим часом на надання цієї допомоги, а тому є значно завищеним.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 доводи апелянта не визнала, рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог процесуального законодавства. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 19 березня 2019 року. 
Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Голопристанським районним судом Херсонської області від 14 лютого 2019 року видано судовий наказ щодо стягнення з  ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи, стягувати від дня пред?явлення заяви до суду (23.01.2019 року) і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2020 року, яке залишено без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, припинено з 23 січня 2019 року стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, які стягуються на підставі судового наказу Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2019 року.
Відповідно до довідки Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 18.01.2021 № 242, ОСОБА_3 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За положеннями  ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За положеннями частини 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частина 2 ст. 182 СК України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Як вбачається з доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечує наявність у нього обов?язку щодо сплати аліментів на утримання сина, проте не погоджується із визначеним розміром аліментів, оскільки позивачем не доведено необхідності стягнення аліментів у більшому розмірі, що зумовлено потребами дитини, а тому розмір є дещо завищений, однак колегія суддів відхиляє даний довід, оскільки він зводиться до переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо його оцінки. 
При цьому колегія суддів приймає до уваги те, що відповідач у суді першої та апеляційної інстанції не надав жодного доказу щодо його неспроможності сплати аліментів у запропонованому позивачкою розмірі у зв`язку з незадовільним матеріальним станом, поганим станом його здоров`я, знаходженням на його утриманні інших непрацездатних осіб, відсутністю роботи тощо.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення аліментів. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи позовну заяву ОСОБА_3 подала 11 лютого 2021 року. 
Апеляційний суд не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині часу, з якого присуджено стягнення аліментів, вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в цій частині, що узгоджується зі статтею 191 СК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Пунктами 1, 2 частини другорави, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо)ї статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом сп.
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу надано Договір про надання професійної правничої допомоги №17/09/21-ц від 17.09.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №17/09, акт прийому-передачы (опис) наданих послуг про надання професійної правничої допомоги від 17.09.2021 року № №17/09/21-ц від 17.09.2021 року.
Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи (ознайомлення з апеляційною скаргою, надання консультацій з правових питань по справі, визначення подальшої судової перспективи, вироблення стратегії і тактики забезпечення інтересів замовника, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, відправлення поштової кореспонденції відповідачу, участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням доводів щодо їх неспівмірності, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.п.3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 червня 2021 року змінити в частині визначення дати,з якої стягуються аліменти, та вказати, що стягнення аліментів проводиться від дня пред`явлення позову про стягнення аліментів, а саме - з 11 лютого 2021 року , а врешті рішення залишити без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 червня 2021 року змінити, вважати, що аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , присуджено від дня пред?явлення позову – 11 лютого 2021 року.
В решті рішення залишити без змін.
Сягнути із ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        Л.В.Пузанова

                                                                                                                      І.В.Склярська 

Повний текст постанови складено 30 листопада 2021 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна