ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" жовтня 2021 р.           Справа№ 927/68/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тарасенко К.В.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Разіної Т.І. 

при секретарі судового засідання: Горді В.В.
За участі представників: згідно з протоколом судового засідання від 20.10.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Чернігівської області 
від 27.04.2021 (повний текст рішення складено і підписано 07.05.2021)
у справі № 927/68/21 (суддя: Шморгун В. В.)

за позовом Заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області
до Приватного підприємства «Сєвєр»
про стягнення 227 201,33 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. короткий зміст позовних вимог
Заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Сєвєр» про стягнення 227 201,33 грн 
Позов мотивовано безпідставним збереженням відповідачем коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, площею 1,4573 га, за адресою: вул. Зарічна, 80-А, смт. Варва, Чернігівська область. 

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2021 у справі №927/68/21 позов задоволено частково. 
Присуджено до стягнення з Приватного підприємства «Сєвєр» на користь Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області кошти у розмірі 7 214,27 грн.
Присуджено до стягнення з Приватного підприємства «Сєвєр» на користь Чернігівської обласної прокуратури 2 270,00 грн витрат зі сплати судового збору.
У решті позову відмовлено. 
Рішення суду мотивоване тим, що з моменту набуття відповідачем права власності на об`єкти нерухомості, які розташовані за адресою: смт. Варва, вул. Зарічна, 80а, тобто з 20.06.2013, до нього перейшло право оренди земельною ділянкою площею 2,9064 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:0431, на якій розташовані ці об`єкти.
Відповідно до п. 3.1 Договору від 06.02.2006, який зареєстрований у день його укладення 06.02.2006, цей договір укладено на 25 років.
Водночас, прийняття Варвинською селищною радою в односторонньому порядку рішення про розірвання Договору від 06.02.2006 не є підставою для його розірвання, а відтак доводи прокурора в цій частині відхиляються судом.
Водночас, за перерахунком суду з урахуванням розміру орендної плати пропорційно до загальної площі земельної ділянки, що є предметом Договору від 06.02.2006, та із застосуванням індексації її розміру, розмір орендної плати за земельну ділянку площею 1,4573 га за період з 14.06.2018 по 23.06.2020 становить 7 214,27 грн, і оскільки вказана сума відповідачем не сплачена, вона стягнута за рішенням суду.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Чернігівська обласна прокуратура звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2021 у справі №927/68/21 та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. 

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2021 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Разіна Т.І., Іоннікова І.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2021 у справі №927/68/21 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.20210, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі №927/68/21 за апеляційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2021 у справі №927/68/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 21.07.2021.
20.07.2021 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою від 21.07.2021 розгляд справи відкладено на 15.09.2021.
15.09.2021 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці. 
Ухвалою від 20.10.2021 розгляд справи призначено на 20.10.2021.
У судове засідання 20.10.2021зявився представник прокуратури та надав пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, з порушенням принципів господарського судочинства.
Прокурор зазначає, що з відповідачем відсутні договірні правовідносини, оскільки договір розірвано і вказані обставини встановлені судовими рішеннями які набрали законної сили, а тому ним правомірно заявлено позовні вимоги про повернення безпідставно збережених коштів.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Крім того, відповідач наголошує, що висновки суду першої інстанції відповідають як нормам закону так і практиці Верховного Суду щодо розгляду аналогічних спорів.
Варвинська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області своїм правом на надання відзиву не скористалась.

2.4. інші процесуальні дії у справі
У судовому засіданні 20.10.2021 прокурор надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами за відсутності представників позивача та відповідача.

Мотивувальна частина.
3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:
3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини
14.06.2004 на підставі договору купівлі-продажу №970 від 02.04.2004 здійснено державну реєстрацію права власності за гр. ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - комплекс, площею 7737,11 кв. м, який розташований за адресою: смт. Варва, вул. Зарічна, 80, що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 95-97).
06.02.2006 між Варвинською селищною радою (далі - Орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (далі - Орендар) укладено договір оренди землі №32 (далі - Договір від 06.02.2006) (т. 1 а. с. 90-91).
Відповідно до п. 1.1 Договору від 06.02.2006 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку під цегельним заводом в селищі Варва по вул. Зарічній, 80 Варвинського району Чернігівської області.
В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,9064 га, у тому числі землі промисловості - 2,9064 га (п. 2.1 Договору від 06.02.2006).
На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна - сушильні сараї, шатер кільцевої печі із дерева, будова під склад із цегли, побутові приміщення, будова із цегли, естакада (п. 2.2. Договору від 06.02.2006).
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 286 571,90 грн (п. 2.3 Договору від 06.02.2006).
Згідно з п. 3.1 Договору від 06.02.2006 договір укладено на 25 років.
Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору від 06.02.2006 орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі і складає 2 980,56 грн до введення вищезгаданих об`єктів у дію, після чого орендна плата буде переглянута. Орендна плата вноситься Орендарем щомісячно в рівних частинах у розмірі 248,38 грн на рахунок Варвинської селищної ради.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 4.3 Договору).
Пунктом 4.4 Договору від 06.02.2006 передбачено, що розмір орендної плати переглядається щорічно у випадках, визначених у цьому пункті.
Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку (п. 11.1 Договору від 06.02.2006).
У п. 11.2 Договору від 06.02.2006 сторони дійшли згоди, що дія договору припиняється у разі:
- закінчення строку, на який його було укладено;
- придбання орендарем земельних ділянок у власність;
- викупу земельних ділянок для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності у порядку, встановленому законом;
- ліквідації юридичної особи - орендаря.
Дія договору припиняється також інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 11.3 Договору від 06.02.2006 дія договору припиняється шляхом його розірвання за:
- взаємною згодою сторін;
- рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованих земельних ділянок, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п. 11.4 Договору від 06.02.2006).
Згідно з п. 14.2 Договору від 06.02.2006 всі зміни і доповнення до даного договору повинні бути розроблені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін.
Договір від 06.02.2006 підписаний сторонами та зареєстрований у Варвинському районному відділ Чернігівської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.02.2006 за №040684900003. 
Відповідно до плану (схеми) земельних ділянок, що надаються в оренду гр. ОСОБА_1 на 25 років в межах АДРЕСА_1 , земельна ділянка загальною площею 2,9064 га складається з двох земельних ділянок: №1 - площею 2,9031 га та №2 - площею 0,0033 га (а.с. 92).
Згідно з кадастровим планом земельна ділянка загальною площею 2,9064 га, яка надається в оренду гр. ОСОБА_1 , має кадастровий номер 7421155100:01:001:0431 (а.с. 92 зворотна сторона).
19.01.2011 на третій сесії шостого скликання Варвинської селищної ради прийнято рішення (а. с. 36), у якому селищна рада вирішила затвердити технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель смт Варва та с. Воскресенське Варвинської селищної ради та ввести її в дію з 01.01.2011.
Рішенням Виконавчого комітету Варвинської селищної ради від 21.07.2011 цілісному майновому комплексу, який належить гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2004, присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1 (а.с. 89).
26.06.2013 між гр. ОСОБА_1 (далі - Дарувальник) та ПП «Сєвєр» (далі - Обдаровуваний) укладено договір дарування комплексу (далі - Договір від 26.06.2013), відповідно до умов якого Дарувальник подарував, а Обдаровуваний прийняв у дар нерухоме майно - комплекс під номером АДРЕСА_1 загальною площею 7737,11 кв. м. Відчужуваний комплекс належить Дарувальнику на праві власності та розташований на земельній ділянці площею 2,9031 га з кадастровим номером 7421155100:01:001:0431 (а.с. 87-88).
20.06.2013 на підставі договору дарування №935 від 20.06.2013 здійснено державну реєстрацію права власності за ПП «Сєвєр» на об`єкт нерухомого майна - комплекс, площею 7737,11 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2,9031 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:0431, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 98-100).

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції
27.06.2013 на тридцять першій сесії шостого скликання Варвинської селищної ради прийнято рішення №15-31/13 (т. 1 а.с. 224), у якому селищна рада вирішила:
1. Розірвати договір оренди земельної ділянки з гр. ОСОБА_1 , площею 2,9064 га, під цегельним заводом в АДРЕСА_1 , зареєстрований у Відділу Держкомзему у Варвинському районі від 06.02.2006 за №040684900003;
2. Зарахувати дану земельну ділянку до земель запасу Варвинської селищної ради. 
У 2018 році інженером-землевпорядником - ФОП Бойком Д. О. на замовлення ПП «Сєвєр» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ПП «Сєвєр» для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості площею 1,4573 га за адресою: Чернігівська область, смт Варва, вул. Зарічна, 80 та площею 1,4459 га за адресою: Чернігівська область, смт Варва, вул. Зарічна (а.с. 101-108).
14.06.2018 на десятій сесії сьомого скликання Варвинської селищної ради прийнято рішення №1-10/18отг (а. с. 23), у якому селищна рада вирішила:
1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності загальною площею 2,9064 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:0431, яка розташована в смт Варва, вул. Зарічна, 80, на території Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області на:
- земельну ділянку №1 площею 1,4459 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1381, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: Чернігівська область, смт Варва, вул. Зарічна;
- земельну ділянку №2 площею 1,4573 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1380, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: Чернігівська область, смт Варва, вул. Зарічна, 80а;
2. Передати ПП «Сєвєр» в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 1,4573 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1380, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: Чернігівська область, смт Варва, вул. Зарічна, 80а, встановивши річну орендну плату за користування даною земельною ділянкою на рівні 12% від нормативної грошової оцінки.
12.07.2018 на одинадцятій сесії сьомого скликання Варвинської селищної ради прийнято рішення №20-11/18отг (т. 1 а.с. 35), у якому селищна рада вирішила:
- затвердити технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель смт Варва та с. Воскресенське Варвинської селищної ради та ввести її в дію з 01.01.2019;
- Варвинському селищному голові у зв`язку з оновленням нормативної грошової оцінки смт Варва та с. Воскресенське з 01.01.2019 внести зміни до існуючих договорів оренди землі шляхом укладення додаткових угод.
Рішенням Виконавчого комітету Варвинської селищної ради від 15.08.2019 №113 створено комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам і затверджено її склад (т. 1 а.с. 40).
Прокурор та позивач вважають, що Договір від 06.02.2006, відповідно до якого у відповідача в оренді була земельна ділянка площею 2,9064 га, був розірваний з 27.06.2013, а з 14.08.2018 відповідач використовує земельну ділянку площею 1,4573 га, яка утворилась внаслідок поділу первісної земельної ділянки та передана рішенням позивача йому в оренду, без достатніх на те правових підстав. 
14.08.2020 комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам складено акт, у якому визначено розмір збитків, завданих ПП «Сєвєр» у зв`язку з використанням земельної ділянки, площею 1,4573 га, по вул. Зарічній, 80а у смт Варва, за період з 14.06.2018 по 23.06.2020 на загальну суму 227 201,33 грн (а.с. 24). Вказаний акт затверджений рішенням Виконавчого комітету Варвинської селищної ради від 22.10.2020 №95 (а.с. 27).
Прокурором надано розрахунок безпідставно збережених коштів орендної плати від використання земельної ділянки, площею 1,4573 га, по вул. Зарічній, 80а, ПП «Сєвєр» з порушенням законодавства за період з 14.06.2018 по 23.06.2020, підписаний начальником відділу земельних відносин Варвинської селищної ради, з якого вбачається, що при здійсненні такого розрахунку використані дані щодо площі земельної ділянки - 14573 кв. м, нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2018 (391 755,89 грн), на 01.01.2019 (1 134 945,24 грн), на 01.01.2020 (1 134 945,24 грн), розмір орендної плати на 2018-2020 року у відсотковому значенні від нормативної грошової оцінки (12%).
На підтвердження розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 1,4573 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1380, надано лист Міжрайонного управління у Варвинському та Срібнянському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.09.2019 №18-25-0.191-489/116-19, згідно з яким її розмір на 2017 рік та на 2018 рік становить 391 755,89 грн, на 2019 рік - 1 134 945,24 грн, та витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.06.2020 та від 16.12.2020, відповідно до яких її розмір становить 1 134 945,24 грн (т. 1 а.с. 37-39).
Відповідно до порядку встановлення розмірів орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності територіальної громади смт Варва, затвердженого рішенням Варвинської селищної ради від 27.10.2016, розмір річної орендної плати для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості встановлено на рівні 12% від нормативної грошової оцінки (а.с. 48-53).
Позивач направив відповідачу претензії від 23.06.2020, у яких запропонував добровільно сплатити кошти у розмірі 227 201,33 грн (т. 1 а.с. 28-31). 
Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.
За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 04.12.2019 у справі 917/1739/17.
Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою площею 1,4573 га, на якій ці об`єкти розміщені.
Як встановив суд, відповідач на підставі договору дарування від 20.06.2013, укладеного з ОСОБА_1, набув у власність комплекс нежитлових будівель загальною площею 7737,11 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2,9031 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:0431.
Вказана земельна ділянка перебувала в оренді у ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі №32 від 06.02.2006, укладеного з Варвинською селищною радою строком на 25 років.
Водночас згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.  
Отже, у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. З моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною другою статті 120 ЗК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №922/510/19.
У розумінні наведених положень при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.
Ураховуючи викладене, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, у тому числі зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №920/675/17.
Таким чином, з моменту набуття відповідачем права власності на об`єкти нерухомості, які розташовані за адресою: смт. Варва, вул. Зарічна, 80а, тобто з 20.06.2013, до нього перейшло право оренди земельною ділянкою площею 2,9064 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:0431, на якій розташовані ці об`єкти.
Відповідно до п. 3.1 Договору від 06.02.2006, який зареєстрований у день його укладення 06.02.2006, цей договір укладено на 25 років.
Таким чином, строк дії Договору від 06.02.2006 закінчується 06.02.2031.
Прокурор вважає, що договір оренди землі від 06.02.2006 був розірваний 27.06.2013 у зв`язку з прийняттям Варвинською селищною радою відповідного рішення від 27.06.2013.
При цьому прокурор посилається на встановлення такого факту у рішеннях Господарського суду Чернігівської області по справах № 927/28/17 та 927/296/18, як на преюдицію, а отже обставину, що не підлягає доказуванню.
Водночас, за правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17, преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
Водночас, у постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №922/2013/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Господарські суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших господарських справах. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами встановленими Господарським процесуальним кодексом України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. Отже, господарський суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
З огляду на викладене, дослідивши обставини на які посилаються учасники процесу та наявні у справі докази, колегія суддів встановила, що Договір від 06.02.2006, строк дії якого закінчується 06.02.2031, на момент вирішення спору є чинним та не припинено в жоден з передбачених законом способів, а прийняття Варвинською селищною радою в односторонньому порядку рішення про розірвання Договору від 06.02.2006 не є підставою для його розірвання, а відтак доводи прокурора в цій частині правомірно відхилені судом першої інстанції.
Щодо доводів прокурора про припинення дії Договору від 06.02.2006 у зв`язку з поділом земельної ділянки.
Земельна ділянка з кадастровим номером 7421155100:01:001:0431, яка була предметом Договору від 06.02.2006, у 2018 році була поділена на дві земельні ділянки - площею 1,4459 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1381, та площею 1,4573 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1380.
Рішенням Варвинської селищної ради від 14.06.2018 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності загальною площею 2,9064 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:0431 та вирішено передати ПП «Сєвєр» в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 1,4573 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1380.
Проте доказів укладення з відповідачем договору оренди земельної ділянки площею 1,4573 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1380, суду не надано.
А з огляду на те, що ні чинним законодавством, ні умовами Договору від 06.02.2006 не передбачено припинення дії договору оренди земельної ділянки у разі її поділу на декілька земельних ділянок спірні правовідносини мають регулюватись саме Договором від 06.02.2006.
Крім того, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи прокурора про припинення дії Договору від 06.02.2006 на підставі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» у зв`язку з набуттям ПП «Сєвєр» права власності на об`єкти нерухомості, що розташовані на орендованій земельній ділянці, оскільки такі наслідки настають лише, якщо ця земельна ділянка перебувала у користуванні (оренді) іншої особи, а не власника нерухомості.
За наведених у їх сукупності обставин, прокурор та позивач не обґрунтували та не надали належних доказів розірвання або припинення Договору від 06.02.2016, а відтак цей договір є чинним на теперішній час і породжує для сторін певні права та обов`язки, зокрема для відповідача - обов`язок щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою площею 2,9064 га.
Отже, прокурор помилково кваліфікував спірні правовідносини як такі, що виникли внаслідок збереження відповідачем коштів у вигляді несплаченої орендної плати у зв`язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.
При цьому, суд першої інстанції правомірна застосував принцип jura novit curia та встановивши обставини щодо наявних правовідносин встановив невиконання відповідачем саме договірних зобов`язань щодо сплати орендних платежів за період з 14.06.2018 по 23.06.2020 в сумі 7 214,27 грн та стягнув відповідну суму на користь позивача.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду
Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
З огляду на обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор не довів порушення не договірних відносин, натомість матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем права на отримання селищною радою орендної плати на підставі Договору оренди землі № 32 від 06.02.2006, і вказане право підлягає захисту шляхом стягнення орендної плати.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею (ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
У комунальній власності перебувають:
а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;
б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
За приписами ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Частиною першою статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). 
Водночас згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.  
За змістом ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення Договору від 06.02.2006 та на час його державної реєстрації) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.
Статтею 651 Цивільного кодексу України, що узгоджується з положеннями статті 188 Господарського кодексу України, передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Згідно з ч. 1-3 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань.
У разі розірвання договору оренди землі за погодженням сторін кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених збитків відповідно до закону.
Договір оренди земельної ділянки державної чи комунальної власності може бути розірваний у разі прийняття рішення про використання земельної ділянки для розміщення об`єктів, визначених частиною першою статті 7 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» (ч. 1 ст. 32-1 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ч. 1 статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Згідно із частиною першою статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Відповідно до частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку,
Частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). (частини 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі», у редакції, чинній на момент укладення Договору від 06.02.2006).
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України (чинній на час тривання спірних правовідносин) для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:
5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу
Колегія суддів визнає необґрунтованими доводи прокурора, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні правовідносини, оскільки договір не було розірвано у передбачений законом спосіб, а Приватне підприємство «Сєвєр» є правонаступником орендаря за договором оренди землі № 32 від 06.02.2006, водночас рішення селищної ради про розірвання договору оренди землі не дає їй права розірвати договір в односторонньому порядку.
При цьому, вказівка (у мотивувальній частині) на розірвання договору у рішеннях судів які набрали законної сили не може бути абсолютною підставою для визнання встановленими відповідних обставин, оскільки матеріалами даної справи факт розірвання договору спростовано.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2021 у справі № 927/68/21 підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2021 у справі № 927/68/21 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:
7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2021 у справі № 927/68/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2021 у справі № 927/68/21 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Чернігівською обласною прокуратурою.
4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 29.11.2021.

Головуючий суддя                                                            К.В. Тарасенко 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                Т.І. Разіна