ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2133/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/2788/21 Категорія:  302090000 	Гудзенко В. Л. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі:
  	  	
суддів	Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Бондаренка С.І. 	
за участю секретаря 	Чуйко А.В.	

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Стамбула Віталія Миколайовича на рішення  Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня  2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати , -
в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. 
В мотивування поданого позову посилалась на те, що 08.11.2017 року між нею та СВК «Черповоди» було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,47 га, кадастровий номер 7124389200:02:000:0527, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області. 
Відповідно до умов договору орендна плата за користування земельною ділянкою встановлено в розмірі 10 % він нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік користування.
Посилаючись на те, що не зважаючи на досягнуті домовленості відповідач систематично не виконує свій обов`язок орендаря земельної ділянки, а саме не сплачує орендну плату за період з 2018 по 2020 роки. Відповідно до витягу про нормативну грошову оцінку, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила: у 2018 році – 125 484,46 грн; у 2019 - 2020 роках – 112 118,89 грн. Враховуючи наведене, відповідачем за користування земельною ділянкою мало бути сплачено на користь позивача: у 2018 році – 12548,44 грн; у 2019 - 2020 роках – 11 211,89 грн, тому вважає, що укладений договір оренди має бути розірвано та стягнуто орендну плату з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних.
На підставі викладеного просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,47 га, кадастровий номер 7124389200:02:000:0527, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області, укладений 08.11.2017 року між ОСОБА_1 та СВК «Черповоди» ; стягнути з СВК «Черповоди» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2018 рік у розмірі 12 548,45 грн, за 2019 рік у розмірі 11 211,89 грн, за 2020 рік у розмірі 11 211,89 грн., 3 % річних у розмірі 1 448,57 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 136,36 грн, а всього 39 557,16 грн. та судові витрати у розмірі 26 816 грн.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за період з 2018 року по 2020 рік в розмірі 1 014,17 грн.
Стягнуто з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» на користь ОСОБА_1 3% річних за невиконані зобов`язання по орендній платі за період з 2018 року по 2020 рік в сумі 91,36 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 51,79 грн, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Рішення суду мотивовано тим, що СВК «Чорповоди» за період 2018-2020 років не повністю дотримувався умов договору оренди земельної ділянки від 08.11.2017 року укладеного з орендодавцем ОСОБА_1 та не в повній мірі сплатило орендну плату, тому порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку, а позовні вимоги про стягнення орендної плати, інфляційних втрат та 3% річних, частковому задоволенню, а саме стягнення невиплаченої різниці орендної плати.
Суд першої інстанції також дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки кадастровий 7124389200:02:000:0527, загальною площею 3,47 га, укладений між нею та СВК «Чорповоди» від 08.11.2017 року, не підлягають до задоволення оскільки не вбачається систематичного невиконання орендарем умов договору щодо виплати орендної плати за 2018-2020 роки, тому відсутні підстави для дострокового розірвання договору оренди.
Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Стамбул В.М. вказує, що рішення суду є незаконним, прийняте внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, а тому просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 08.11.2017 року між ОСОБА_1 та СВК «Черповоди»; стягнути з СВК «Чорповоди» на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті орендної пати в розмірі 18 122,64 грн та судові витрати.
В мотивування апеляційної скарги вказує, що висновок суду про відсутність систематичного порушення спірного договору оренди, спростовується матеріалами справи. Також є хибним висновок суду, що за період 2018-2020 роки відповідач мав сплатити позивачу орендну плату в розмірі 32 044,17 грн, оскільки умовами договору передбачено, що орендна плата за договором становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а нормативно грошова оцінка земельної ділянки є динамічною величиною і може мінятись кожен рік. Згідно довідок ДЗК нормативно грошова оцінка земельної ділянки , що належить позивачу у 2018-2020 роках була відмінною від тієї, яка була при укладенні спірного договору, а саме : у 2018 році – 125 484,46 грн, у 2019 -2020 роках – 112 118,89 грн, отже заборгованість СВК «Чорповоди» по виплатах орендної плати за 2018-2020 роки становить 18 122,64 грн.
Також судом не надано правової оцінки тому, що розмір орендної плати за спірним договором прив`язано саме до розміру нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка належить позивачу.
Судом не було взято до уваги, що відповідачем не було сплачено податки, утримані з нарахованої орендної плати, які є складовою частиною орендної плати за користування земельною ділянкою.
Крім того, вказує, що судом не було надано правову оцінку як невиконання відповідачем ухвали про витребування в цій частині, так і не надання відповідачем доказів про сплату податків.
Зазначає, що згідно висновків викладених в постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 289/12204/17 ( провадження № 14-246цс19), що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати, тому враховуючи, що є факт систематичності несплати орендної плати відповідачем на користь позивача, тому спірний договір оренди є таким, що підлягає розірванню. 
У відзиві на апеляційну скаргу СВК «Чорповоди» просить у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Стамбули В.М. на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2021 року відмовити повністю, вважаючи викладені в апеляційній скарзі доводи необгрунтованими, а рішення суду є законним та обгрунтованим.
В обгрунтування відзиву зазначає, що апеляційна скарга містить інші позовні вимоги, з якими позивач не звертався до суду першої інстанції і надано інший розрахунок заборгованості по сплаті орендної плати та змінює підстави позову, вказуючи на несплату відповідачем ПДФО та військового збору у якості податкового агента позивача.
Вказує, що посилання апелянта на динамічність величини нормативної грошової оцінки та зміни розміру річної орендної плати залежно від зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки є помилковими та необгрунтованими.
Зазначає, що є хибним та таким, що не відповідає дійсності твердження позивача, що видаткові касові ордери від 14.06.2021 року та 28.06.2021 року не є доказом оплати за 2018-2020 роки користування відповідачем земельної ділянки.
Також на підтвердження сплати ПДФО та військового збору на користь позивача за договором оренди, відповідач надає суду та просить долучити до матеріалів справи докази зазначені у додатку до відзиву, які з об`єктивних причин не були надані суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення місцевого суду оскаржується в частині відмови в задоволенні позову про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по сплаті орендної плати, а тому рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 в березні 2001 року отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧР № 043966, який виданий на підставі рішення Черповодівської сільської ради № 19 від 29 травня 2001 року, кадастровий номер земельної ділянки 7124389200:02:000:0527, площею 3,47 га (а.с. 52).
Вказана земельна ділянка була передана в оренду СВК «Чорповоди» на підставі договору оренди від 08.11.2017 року, терміном на 10 років, з виплатою орендної плати в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10 681,39 грн. (п.7 договору оренди) (а.с. 49).
Передача в оренду вказаної ділянки була здійснена шляхом складання відповідного акта про передачу та прийом земельної ділянки від 08 листопада 2017 року (а.с. 51).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державна реєстрація договору оренди проведена 28.12.2017 року (а.с. 16).
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані про надання інформації № Д-503/0-0.212-515-145-21 від 07.06.2021 року грошова вартість земельної ділянки (паю), що знаходиться в адміністративних межах Черповодівської сільської ради, становить за 2018 рік 125 484,46 грн.
Згідно Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 7124389200:02:000:0527, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради за 2019 та 2020 року становить 112 118,89 грн.
У договорі оренди землі сторони передбачили, що: нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 106 813,92 грн (пункт 3 договору).
       П.7 договору передбачено, що орендна плата вноситься у формі та розмірі 10 % від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10 681,39 грн.Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахуванням індексів інфляції (пункт 8 договору).
Відповідно до п. 9 договору оренди орендна плата вноситься в кінці с/г року.
Відповідно до п. 11 даного договору, розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами та в інших випадках, передбачених законодавством
У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення (пункт 12 договору);
Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (пункт 34 договору).
Дія договору припиняється у разі: через 9 місяців після подання заяви; закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленого законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом ( п. 35 договору).

Згідно п. 36 дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження, орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Також матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 отримала від СВК «Чорповоди» орендну плату за 2018-2020 роки у розмірі 30 780 грн, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 31 січня 2018 року, від 10 квітня 2018 року , від 27 лютого 2019 року, від 14 червня 2021 року та від 28 червня 2021 року. 
В матеріалах справи міститься довідка про видачу орендної плати за 2018-2020 року, з якої вбачається, що протягом 2018-2020 року відповідач виплатив орендну плату за користування земельною ділянкою у сумі 31 030 грн і станом на 01 липня 2021 року заборгованість позивача на користь СВК «Чорповоди» складає 5 234,44 грн.
Звертаючись із позовом ОСОБА_1 вказувала, що відповідач використовував земельну ділянку у вказаний в позовній заяві період, систематично не сплачує орендну плату за договором оренди, тому є підстави для розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати з урахуванням зміненої нормативної грошової оцінки землі.
Заперечуючи проти доводів позивача, відповідач СВК «Черповоди» вказав, що ним за 2018-2020 роки було сплачено 31 030 грн орендної плати, що підтверджується видатковими касовими ордерами, у яких міститься підпис позивача. Також зазначив, що на час звернення із вказаним позовом у відповідача є переплата по орендній платі у розмірі 5 234,44 грн, за вказаний період.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині розірвання договору оренди суд першої інстанції виходив із того, що відсутня систематичність несплати СВК «Чорповоди» орендної плати за період 2018-2020 роки, проте вказаний висновок суду не відповідає обставинам справи та матеріалам справи.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Згідно із статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
У пункті «б» частини першої статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частинами першою-четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами   в застосуванні до спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).
Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
При цьому, неналежне виконання умов договору, а саме виконання обов`язків по сплаті орендної плати з порушенням стоків сплати також є порушення умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те чи виплачена у подальшому заборгованість , оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі №912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження    № 61-30435сво18) зазначив, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50   ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 25/306/20.
Судом встановлено і із матеріалів справи вбачається, що відповідач виконував свої зобов`язання за договором оренди від 08 листопада 2017 року, проте за 2018 рік не у повному обсязі здійснив виплату орендної плати у грошовій формі , за 2019 рік орендна плата була виплачена у більшому розмірі ніж визначена умовами договору оренди землі, а в 2020 році, орендна плата виплачена не була. Проте у 2021 році була виплачена орендна плата у значно більшому розмірі і станом на час звернення позивача із вказаним позовом відсутня заборгованість по орендній платі.
Так, відповідно до видаткових касових ордерів ОСОБА_1 отримала 31 січня 2018 року орендну плату за землю у розмірі 700 грн, 10 квітня 2018 року – отримала 80 грн, 27 лютого 2019 року – отримала 9 000 грн,14 червня 2021 року – отримала 12 000 грн та 28 червня 2021 року отримала 9 000 грн, що підтверджується її підписом.
Крім того, згідно видаткового касового ордеру від 04 вересня 2018 року ОСОБА_1 отримала кошти в розмірі 250 грн, як оплата праці і не є коштами як орендна плата за договором оренди землі, тому посилання відповідача, що за 2018 рік було сплачено ОСОБА_1 орендну плату у розмірі 1 030 грн не відповідає дійсності.
Також, в матеріалах справи міститься довідка, з якої вбачається, що виплачена орендна плата за 2018 рік становить 1 030 грн (700 грн + 80 грн + 250 грн), за 2019 рік – 9 000 грн, за 2020 рік орендна плата не була виплачена, проте у 2021 році орендна плата виплачена у розмірі 21 000 грн (12 000 грн + 9 000 грн), загальна сума становить 31 030 грн.
При цьому слід зазначити, що сума орендної плати, яка підлягає до сплати за умовами договору без урахування податків та зборів становить 8 598,52 грн в рік, оскільки відраховується 18% від розміру орендної плати встановленої договором податок на доходи фізичних осіб та 1,5% - військовий збір, а за період 2018-2020 роки становить 25 795,56 грн.
Отже, із наявних в матеріалах справи доказів, видаткових касових ордерів вбачається, що СВК «Чорповоди» здійснило розрахунок та виплату орендної плати за період 2018-2020 роки в розмірі 30 780 грн, тобто в більшому розмірі ніж передбачено умовами договору, тому у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем по сплаті орендної плати за період зазначений у позовній заяві і наявна переплата, яка становить 5 209,44 грн ( 5 234,44 грн – 250 грн). 
Таким чином, станом на 28 червня 2021 року СВК «Чорповоди» здійснило виплату орендної плати, у зазначений позивачем період, у більшому розмірі ніж визначено умовами договору, а з позовом ОСОБА_1 звернулась 29 червня 2021 року, тобто після сплати орендної плати в повному обсязі, підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по сплаті орендної плати відсутні, проте суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги і прийшов до передчасного висновку про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 1 014,17 грн, тому рішення суду в цій частині підлягає до скасування.
Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Установивши, що відповідач СВК «Чорповоди» не виконувало істотної умови укладеного між сторонами договору оренди та систематично не сплачувало орендодавцю передбачену договором суму орендної плати, а саме, за 2018 рік була сплачена ОСОБА_1 не в повному обсязі, а в значно меншій сумі ніж передбачена умовами договору, сплата орендної плати у 2019 році здійснена вчасно, проте за 2020 рік орендна плата, була сплачена лише в 2021 році , тобто не своєчасно, отже відповідно до положень ст. 651 ЦК України, ст. 141 ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для його розірвання, оскільки носить системний характер та наявні істотні порушення умов договору.
Посилання СВК «Черповоди» про відсутність систематичності, як необхідної ознаки для його розірвання, є необґрунтованими, оскільки під час перегляду справи апеляційним судом фактів, які б спростовували недоплату орендної плати за 2018 рік та несплату в 2020 році, відповідачем не подано.
Доводи апелянта , що умовами договору передбачено, що орендна плата за договором становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а нормативно грошова оцінка земельної ділянки є динамічною величиною і може мінятись кожен рік не приймаються судом апеляційної інстанції по наступних підставах.
Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Орендна плата справляється у грошовій формі.
Визначаючи розмір заборгованості зі сплати орендної плати, необхідно виходити із того, що за умовами договору оренди землі від 08 листопада 2017 року, сторони у встановленій законом формі досягли згоди щодо сплати орендної плати у грошовій формі, а саме в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік, і на час укладення договору становить 10 681,39 грн.
Так, п. 7 договору оренди визначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 10% від грошової оцінки земельної ділянки в рік.
П. 10 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахуванням індексів інфляції.
Також, п. 11 договору оренди визначено, що розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.
Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (пункт 34 договору).
Отже, тлумачення змісту договору оренди землі від 08 листопада 2017 року дає підстави для висновку, що зміна нормативної грошової оцінки, на яку посилається в апеляційній скарзі апелянт, не є підставою для зміни розміру орендної плати, визначеної умовами договору оренди, оскільки умовами договору не передбачено автоматичну зміну нормативної грошової оцінки землі від зміни ( збільшення) нормативної грошової оцінки землі , а в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що сторони вносили зміни в письмовій формі до договору оренди, зокрема в частині зміни розміру орендної плати, тому відсутні підстави для стягнення орендної плати з урахуванням збільшеної нормативної грошової оцінки.
       Посилання апелянта на те, що судом не було взято до уваги, що відповідачем не було сплачено податки, утримані з нарахованої орендної плати, які є складовою частиною орендної плати за користування земельною ділянкою відхиляються судом апеляційної інстанції.
Підпунктами 168.1.1 та 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену встатті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.
Особливості оподаткування доходів від надання нерухомості в оренду регламентується пунктом170.1 статті 170 ПК України, відповідно до підпункту 170.1.1 якого податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.
Доходи, від надання в оренду (суборенду) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою 18 відсотків.
Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХПК України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначеністаттею 163 цього Кодексу, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого відповідно до підпункту 164.2.5 пункту164.2 статті 164 ПК України, тобто, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування) у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 ПК України. Ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.
Відповідно достатті 163 ПК України, об`єктом обкладення податком на доходи фізичних осіб є, зокрема, загальний річний оподатковуваний дохід, тобто будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Аналіз змісту наведених норм свідчить про те, що для того, щоб утримати з доходу (орендної плати) ПДФО та ВЗ обов`язковою умовою є нарахування (виплата, надання) такого доходу.
Згідно з пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 цього Кодексу, зокрема податкові агенти для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.
Таким чином, відповідач, який виплачує доходи фізичній особі (орендна плата за договором оренди земельної ділянки), є податковим агентом щодо таких доходів.
Відповідно до пп. 1.4 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленомуст. 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною пп. 1.3 цього пункту (1,5%).
Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначеніст.176 Податкового кодексу. 
В матеріалах справи відсутні відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 , з яких би можливо було б встановити факт не нарахування та не сплати ПДФО та військового збору СВК «Черповоди».
Крім того, у разі несплати зазначених податків у розмірах та у строки передбачені законом, фінансову ( ст. 125-1 ПК України) та кримінальну відповідальність несе саме податковий агент ( СВК «Черповоди).
Відповідно до частини 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) у відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України).
Так, у зв`язку з наявністю в обґрунтуванні апеляційних вимог посилань на невиконання відповідачем податкового законодавства, СВК «Черповоди» на підтвердження обгрунтування відзиву на апеляційну скаргу надав засвідчену копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) (звітний період 1 квартал 2018 року); засвідчену копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) (звітний період 3 квартал 2018 рік); засвідчену копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) (звітний період 4 квартал 2018 рік); засвідчену копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) (звітний період 3 квартал 2019 рік) та засвідчену копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) (звітний період 2 квартал 2021 рік). 
В обгрунтування не подання вказаних доказів до суду першої інстанції СВК «Черповоди» зазначив, що ухвалою Уманського міськрайонного суду витребовувалась у відповідача інформація про сплату ПДФО та ВО як податковим агентом позивача, однак у зв`язку з причинами, які об`єктивно не залежали від відповідача з пандемією коронавірусу та продовженням карантину, перебування бухгалтера на самоізоляції і великим об`ємом витребуваної судом інформації, вказана інформація не була надана суду.
Установивши, що відповідачем не було надано вказаних доказів до суду першої інстанції проте враховуючи, що апелянт в обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідачем як податковим агентом не сплачено податки, утримані з нарахованої орендної плати, які є складовою частиною орендної, тому вказані докази суд бере до уваги.
Щодо посилання представника ОСОБА_1 – адвоката Стамбула В.М. в апеляційній скарзі на стягнення судових витрат, які поніс та очікує понести позивач у зв`язку із складанням та поданням апеляційної скарги у розмірі 22 724 грн, з яких : 20 000 грн – витрати на правничу допомогу та 2 724 грн – витрати на судовий збір, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору і витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;  2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення         розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
       В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 22 724 грн, а саме відсутній договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт, квитанції або платіжні доручення, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги в цій частині.
Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, то з відповідача на його користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 грн, сплачені за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки у справі допущено неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, оскаржуване судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог в цій частині.
Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Стамбула Віталія Миколайовича задовольнити частково.
Рішення  Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня  2021 року  в частині позову про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної платискасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов  ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати задовольнити частково.
Розірватидоговір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,47 га, кадастровий номер 7124389200:02:000:0527, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області, укладений 08 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та сільськогосподарським виробничим кооперативом «Черповоди» .
В задоволенні позову ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» про стягнення орендної сплати – відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з  сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 270 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2021 року.

Судді: