Постанова
Іменем України
 
11 листопада 2021 року
місто Київ
 
справа № 2218/9550/2012
провадження № 61-7096св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»,
заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року у складі судді Чевилюк З. А., постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Грох Л. М., Гринчука Р. С., Костенка А. М.,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2012 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначеним рішенням вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором «Автопакет» від 13 листопада 2007 року № 337/АП/2007-840, у сумі 14 791, 28 дол. США.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішення суду
На виконання зазначеного рішення видано виконавчі листи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») у січні 2021 року звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих провадженнях, видачу дублікатів виконавчих листів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.
04 серпня 2020 року ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») уклали договір № GL48N718070_A_3 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 337/АП/2007-840, позичальник за яким є ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 є поручителем.
20 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» (далі - ТОВ «ФПГ») уклали договір № GL48N718070_A102 про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФПГ».
26 серпня 2020 року між ТОВ «ФПГ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».
Заявник зазначав, що оригінали виконавчих листів втрачено у зв`язку з ліквідацією ПАТ «КБ «Надра», зміною керівництва банку, закриттям територіальних відділень та звільненням відповідальних за супровід судових справ працівників, що призвело до пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Стислий виклад заперечень інших учасників справи
Відзив на заяву не надходив.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяви
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 06 квітня 2021 року, заяву задоволено. Замінено стягувача з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ « ФК « Еліт Фінанс» у виконавчих листах № 2218/9550/2012 щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. Видано дублікати виконавчих листів № 2218/9550/2012 та поновлено пропущений строк для пред`явлення їх до виконання.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з доведеності факту правонаступництва заявника після ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором від 13 листопада 2007 року № 337/АП/2007-840, укладеним з ОСОБА_1 , та відповідним договором поруки з ОСОБА_2 , а втрату виконавчих листів визнав поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, відтак поновив цей строк та ухвалив видати дублікати виконавчих листів.
Суд апеляційної інстанції погодився із такими висновками, крім того, встановив, що 18 червня 2015 року державний виконавець у виконавчому провадженні № 35481896 ухвалив постанову про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-2218/9550, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 16 липня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом у сумі 122 226, 70 грн. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2018 року за поданням державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом у сумі 122 226, 70 грн встановлено, що під час повернення виконавчою службою виконавчих документів їх оригінали та копії постанов про повернення виконавчого документа на адресу стягувача ПАТ КБ «Надра» не надходили. При цьому суд відмовив у видачі дубліката виконавчого листа з процесуальних підстав, за відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог касаційної скарги
ОСОБА_1 у квітні 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 квітня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відмовити.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судових рішень визначено, що:
- оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
- суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, безпідставно видав дублікати виконавчих листів, оскільки така заява подана із пропуском процесуальних строків, при цьому факт заміни стягувача у зобов`язанні та непередання виконавчих листів новому стягувачу не є поважною причиною пропуску такого строку й не підтверджує обставини втрати оригіналів виконавчих листів, тобто оскаржувані рішення ухвалено всупереч правовим висновкам, викладеним, зокрема у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 214/2051/15-ц 
(провадження № 61-26062св18);
- суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку щодо задоволення вимог про заміну сторони у виконавчих листах, адже такого способу законом не передбачено.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначена та підстава, яка згадана у частині другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
У наданому відзиві ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просило касаційну скаргу залишити без задоволення.
ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2021 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 квітня 2021 року в частині висновків про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 квітня 2021 року в частині вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа та заміни сторони виконавчого провадження.
Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що касаційна скарга у справі, що переглядається, подана у січні 2020 року, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.
За змістом правил частин першої та третьої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив такі висновки.
Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2012 року частково задоволено позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначеним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором «Автопакет» від 13 листопада 2007 року № 337/АП/2007-840 у сумі 14 791, 28 дол. США.
04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір № GL48N718070_A_3 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 337/АП/2007-840.
20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФПГ» укладено договір № GL48N718070_A102 про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФПГ».
26 серпня 2020 року між ТОВ «ФПГ» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».
Судами встановлено, що до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» внаслідок укладення договорів про відступлення прав вимоги перейшло право вимоги за кредитним договором від 13 листопада 2007 року № 337/АП/2007-840, укладеним з ОСОБА_1 , та відповідним договором поруки з ОСОБА_2 , а отже, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу нового кредитора у цих зобов`язаннях та отримало право вимоги до боржників.
Крім того, встановлено, що 18 червня 2015 року державний виконавець у ВП № 35481896 ухвалив постанову про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-2218/9550, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 16 липня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом у сумі 122 226, 70 грн.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2018 року за поданням державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом, у сумі 122 226, 70 грн, встановлено, що під час повернення органом виконавчої служби виконавчих документів їх оригінали та копії постанови про повернення виконавчого документа на адресу стягувача ПАТ КБ «Надра» не надходили. При цьому суд відмовив у видачі дубліката виконавчого листа з процесуальних підстав: за відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі
Стосовно доводів про недоведеність втрати виконавчих документів
Згідно з підпунктом 17.4 пункту 17 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0, 03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Одночасно з викладеним, обов`язковою умовою для видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що під час повернення виконавчою службою виконавчих документів банку оригінали виконавчих документів та постанови про повернення виконавчого документа на адресу стягувача ПАТ КБ «Надра» не надходили.
Наведені висновки судів першої та апеляційної інстанцій є обґрунтованими, такими, що відповідають вимогам закону, а доводи касаційної скарги у цій частині зводяться до переоцінки доказів, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Стосовно доводів про неможливість заміни сторони у виконавчих листах
У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
З аналізу наведеного можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.
В оцінці вимог заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача у виконавчих листах, Верховний Суд застосовує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), відповідно до яких на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно до відкриття виконавчого провадження можливою є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі.
Частиною п`ятою статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Тобто якщо виконавче провадження не відкрито, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.
З урахуванням наведеного Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що заміна стягувача у виконавчому листі не може бути здійснена.
Верховний Суд також звертає увагу, що ухвалою від 09 червня 2021 року у відкритті касаційного провадження в частині висновків про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання було відмовлено, отже у наведеній частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій не переглядаються.
З урахуванням наведеного Верховний Суд не надає оцінки посиланням заявника на неврахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18 лютого 2019 року у справі № 202/37533/13-ц (провадження № 61-16175св18), у постанові від 06 березня 2019 року у справі 
№ 214/2051/15-ц (провадження № 61-26062св18), у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 464/3644/18 (провадження № 61-10154св19), оскільки у наведених рішеннях викладені висновки щодо видачі дублікатів виконавчих документів у контексті пропуску строків їх виконання та підстав їх поновлення.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, на законність судових рішень не впливають, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин щодо видачі дубліката виконавчого листа та наявних у справі доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України 
«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини 
(далі - ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                  С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик