ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/662/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  22 листопада 2021 року                                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби  у Чернігівській області на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бімекс-Агро Плюс" до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби  України  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

                                               В С Т А Н О В И В :
      
03.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бімекс-Агро Плюс" звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби  у Чернігівській області, Державної податкової служби України, яким просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 16.10.2020 №2040916/42115215;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну від 03.09.2020 №9, датою її подання.            
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 р. адміністративний позов задоволено повністю.
Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 р. заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бімекс-Агро Плюс» про відшкодування витрат на правову допомогу у адміністративній справі №620/662/21 -задоволено частково:
          - стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бімекс-Агро Плюс» понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бімекс-Агро Плюс» понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.
Не погоджуючись з постановленим додатковим рішенням, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області подано апеляційну скаргу, якою просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити  нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача повністю.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Зокрема, Головне управління Державної податкової служби  у Чернігівській області посилається на те, що витрати на правову допомогу у розмірі в розмірі 5000,00 грн. є занадто завищеною та не відповідає співрозмірності, при цьому відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів сплати, а саме платіжного документу або іншого документу за підписом позивача, який би підтверджував понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. 
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1  ст. 308  КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 04.01.2021 №04/01-21-1, укладений позивачем з адвокатом Важеніною С.А.; детальний опис послуг, наданих адвокатом у рамках договору про надання правничої допомог; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правової допомоги; акт приймання-передачі наданих послуг від 07.04.2021 №07/04/21 (а.с.17, 150-155, 203).
При цьому, відповідно до пункту 4.2 договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 №04/01-21-1 сторони узгодили, що гонорар підлягає сплаті протягом 3 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі наданих послуг на підставі виставленого рахунку.
Задовольняючи заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів понесені витрати належними та допустимими доказами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС  України   розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).  Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.  За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з п. 11 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.
Наведені положення Основного Закону до 01 січня 2019 року гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач надавав до суду першої інстанції передбачені частиною сьомою статті 134 КАС України письмові заперечення стосовно неспівмірності витрат, які були вмотивовані тим, що позивачем не надано доказів сплати, а саме платіжного документу або іншого документу за підписом позивача, який би підтверджував понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, та зауважено,  що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, судові не дебати не проводилися, а даним представником також подавалися до суду аналогічні позови.
Перевіривши матеріали справи та надані позивачем документи на підтвердження витрат на правничу допомогу, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги відповідача аналогічні запереченням, наданими відповідачем  під час прийняття  додаткового рішення, які були враховані судом першої інстанції, прийняті до уваги та обгрунтовано зменшені заявлені позивачем витрати на правову допомогу.
Інших переконливих доводів апеляційна скарга не містить.
Щодо доводів відповідача про те, позивачем не надано доказів сплати таких витрат, а саме платіжного документу або іншого документу за підписом позивача, який би підтверджував понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту пункту 4.2 договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 №04/01-21-1 вбачається, що сторони узгодили, що гонорар підлягає сплаті протягом 3 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі наданих послуг на підставі виставленого рахунку.
Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у справі №280/2635/20 вказав, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже висновки судів попередніх інстанцій про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду.
При цьому, норми КАС України не зобов`язують сторону надати такі докази після ухвалення додаткового рішення.
Верховний Суд у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
З огляду на вищевикладене та враховуючи висновки Верховного Суду, які на підставі ч.5 ст. 242 КАС України є обов`язковими  для апеляційного суду, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, а саме по 2 500 грн з кожного відповідача. 
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
   Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 248, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                   
                                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби  у Чернігівській області на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 р. - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бімекс-Агро Плюс" до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби  України  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до ст. 263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

          Колегія суддів:                                                                                  О.В. Карпушова
                                                                                                    О.В. Епель  
                                                                                                     М.І. Кобаль