П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/13122/21	
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Димерлія О.О.
суддів  Єщенка О.В. ,  Танасогло Т.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі №420/13122/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку та сплати з 01.05.2021 року ОСОБА_1 підвищення до пенсії як особі з інвалідністю війни 2-ї групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати і сплачувати з 01.05.2021 року ОСОБА_1 як особі з інвалідністю війни 2-ї групи підвищення до пенсії по інвалідності в розмірі 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням рішення Приморського районного суду м. Одеси № 2а-3697/06 від 06.12.2006 року та рішення Одеського окружного адміністративного суду № 420/5234/21 від 11.05.2021 року без обмеження максимальним розміром і з урахуванням здійснених виплат.
Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що з 14.09.2000 року отримував пенсію по інвалідності у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням підвищення до пенсії як інвалід війни 3-ї групи у розмірі 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
07.04.2021 року змінився статус інваліда війни ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач подав письмову заяву до пенсійного органу про залучення до пенсійної справи посвідчення ветерана війни - інваліда війни 2-ї групи серії НОМЕР_1 , що призвело до перерахунку пенсії та зменшення розміру підвищення до пенсії, а також виплати загального розміру пенсії в зменшеному розмірі.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 01 вересня 2021 року прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо перерахунку та сплати з 01.05.2021 року ОСОБА_1 підвищення до пенсії як особі з інвалідністю війни 2-ї групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Не погоджуючись з означеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не правильно застосовано положення ч.4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Так, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
У свою чергу з 01.05.2021 року пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та визначено останньому основний розмір пенсії 80% відповідних сум грошового забезпечення без обмеженням її максимальним розміром (10) десятьма прожитковими мінімумами і з урахуванням підвищення до пенсії як особі з інвалідністю війни 2-ї групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (741,60 грн). Підсумок пенсії (з надбавками) склав - 21 622,94 грн. Таким чином скаржник звертає увагу, що виплата пенсії зменшилася з 23 800,37 грн. до 21 622,94 грн. Сума зменшення пенсії складає: 2177,43 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Судом першої інстанції установлено, що з 14.09.2000 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію по інвалідності у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням підвищення до пенсії як інвалід війни 3-ї групи у розмірі 200% виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.
Рішенням Приморського районного суду від 06.12.2006 року у справі №-2а-3697/06 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 провести ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням підвищення до пенсії для інвалідів 3-ї групи 200 % виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2005 року.(а.с.10)
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року по справі №420/5234/21, яке набрало законної сили 11.06.2021 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01 квітня 2019 р. з урахуванням основного розміру пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення з обмеженням первинно призначеної з 14.09.2000 року пенсії її максимальним розміром (10) десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність та фактичною виплатою пенсії до інвалідності з 01.04.2019 року в обмеженому розмірі.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше проведених виплат) ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з розрахунку 80 % від суми грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром починаючи з 01.04.2019 року на підставі довідки № ЮО 98508 від 12.11.2020 року, наданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.
15.06.2021 року на виконання означеного рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року з розрахунку 80 % від суми грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром. При цьому, в графі вид підвищення або надбавки до пенсії, серед іншого, зазначено: ІНВАЛІД ВІЙНИ 3 ГРУПИ/ПРИ ВИКОНАННІ ОБОВ`ЯЗКІВ В/С ІНВАЛІД ВІЙНИ 3 ГР. (СТ.7) (за рішенням суду)  2994 грн. Підсумок пенсії  23 800,37 грн.
Також 15.06.2021 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.07.2021 року з розрахунку 80 % від суми грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром. У графі вид підвищення або надбавки до пенсії, серед іншого, указано: ІНВАЛІД ВІЙНИ 2 ГРУПИ/ПРИ ВИКОНАННІ ОБОВ`ЯЗКІВ В/С ІНВАЛІД ВІЙНИ 3 ГР. (СТ.7) (з 01 по 30) 741,60 грн. Підсумок пенсії  склав 21 622,94 грн.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 26.06.2021 року у якій, серед іншого, просив провести перерахунок і сплачувати підвищення до пенсії як особі з інвалідністю війни 2-ї групи в розмірі 200% прожиткового мінімуму, установлених для осіб, які втратили працездатність відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси № 2а-3697/06 від 06.12.2006 року.
У відповіді від 26.07.2021 року пенсійним органом було повідомлено позивача про відсутність підстав для застосування підвищення до пенсії як особі з інвалідністю війни 2-ї групи в розмірі 200% прожиткового мінімуму, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Уважаючи зазначені дії пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ).
У відповідності до вказаного Закону держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом установлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно із положеннями ч.1.2 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Приписами ч.3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, установленого законом.
Згідно до статті 25 Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом і які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії по інвалідності підвищуються в порядку і на умовах, передбачених зазначеним Законом.
Положеннями статті 27 Закону № 2262-ХІІ визначено, із зміною групи інвалідності, що настала після призначення пенсії, відповідно змінюється і розмір пенсії. Якщо при цьому у особи з інвалідністю внаслідок війни здоров`я погіршується у зв`язку із загальним захворюванням, трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, пенсія перераховується за новою групою інвалідності із збереженням її причини.
Частиною четвертою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII в редакції, чинній до 01.01.2006 року установлено, що інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.
З 01 січня 2006 року указана правова норма викладена у новій редакції у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року №2939-IV (далі - Закон № 2939-IV), згідно до якої особам з інвалідністю внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: особам з інвалідністю I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Наведене свідчить про те, що інвалідам війни пенсії підлягали підвищенню у відсотковому обчисленні від мінімальної пенсії за віком до 2006 року включно, а з 2006 року у відсотковому обчисленні від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
При цьому, інвалідам війни III групи пенсії по інвалідності підлягали підвищенню у відсотковому обчисленні від мінімальної пенсії за віком до 01.01.2006 року у розмірі 200 процентів, а з 01.01.2006 року у відсотковому обчисленні від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 30 процентів.
З огляду на матеріали справи судовою колегією з`ясовано, що у вересні 2000 року позивачу установлена ІІI група інвалідності. З 14.09.2000 року призначено пенсію по інвалідності на підставі Закону №2262-XII з урахуванням приписів статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка передбачала пільгу для осіб з інвалідністю III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком. 
Рішенням Приморського районного суду від 06.12.2006 року у справі №-2а-3697/06 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 провести ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням підвищення до пенсії для інвалідів 3-ї групи 200 % виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2005 року.
З огляду на зазначене, відповідачем здійснювалося нарахування та виплата позивачу пенсії як інваліду війни ІІI групи, як передбачалось рішенням суду, водночас, механізм розрахунку виплат було змінено в силу прийняття за основу базового соціального стандарту (прожитковий мінімум), розмір якого визначається законом.
Конституційний Суд України в ухвалі від 23.10.2007 року по справі № 2-42/2007 про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 2, 3, 4, 5, 6 розділу І Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зазначив наступне: 
«заміна Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" мінімальної пенсії за віком на прожитковий мінімум як розрахункової величини, що використовується для підвищення пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, обумовлена тим, що прожитковий мінімум є базовим державним соціальним стандартом (ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"). Ці питання відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України визначаються виключно законами України. Тому установлення розмірів збільшення пенсій чи іншої соціальної допомоги, що вплачується замість пенсії, застосування прожиткового мінімуму чи розміру мінімальної пенсії за віком для нарахування соціальних виплат є предметом законів України (законності) і не належить до компетенції Конституційного Суду України".
Вищевказані положення статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" рішенням Конституційного Суду України такими, що суперечать Конституції України (є неконституційними) не визнавались.
Таким чином, внесені законодавцем зміни до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є частиною системної реформи у сфері соціального забезпечення, зокрема, відповідних категорій військовослужбовців, яка направлена на зміну механізму розрахунку вищевказаних соціальних виплат шляхом прийняття за основу базового соціального стандарту (прожитковий мінімум), розмір якого визначався законом. Питання визначення механізмів нарахування певних соціальних виплат та їх розмірів віднесено до законодавчого регулювання.
З наданих до матеріалів справи доказів слідує, що у подальшому, з 07.04.2021 року ОСОБА_1 було установлено ІІ групу інвалідності.
Поряд із цим, у зв`язку з набуттям позивачем статусу інваліду війни ІІ групу з 01.05.2021 року відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та з 01.07.2021 року здійснюється виплата підвищення до пенсії виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 40 процентів у відповідності до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинного на момент проведення перерахунку пенсії.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що пенсійний орган здійснюючи нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, діяв на підставі, у межах повноважень, передбачених нормативно-правовими актами, чинними на час проведення виплат.
Ураховуючи викладене, суд попередньої інстанції зауважив, Головне управління не порушувало права позивача, і його дії відповідають ч. 2 ст. 19 Конституції України, що виключає можливість визнання дій відповідача протиправними та задоволення позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок і виплату вказаного підвищення до пенсії у розмірі 200% виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
У свою чергу, позивач акцентує увагу на тому, що неправомірність дій відповідача виразилось саме у здійсненні перерахунку пенсії та виплаті ОСОБА_1 зменшеного розміру підвищення до пенсії, а також виплати загального розміру пенсії в зменшеному розмірі, у зв`язку з чим відбулося звуження його прав шляхом обмеження соціального забезпечення з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області всупереч вимогам статті 63 Закону №2262-ХІІ.
У відповідності до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсій здійснюється на підставі Порядку № 45, згідно із пунктом 1 якого пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Згідно до пункту 4 цього Порядку перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше установленому розмірі.
15.06.2021 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.07.2021 року з розрахунку 80 % від суми грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром. 
Судова колегія апеляційного суду вказує, що під час здійснення перерахунку позивачу як інваліду війни ІІ групи основний розмір пенсії змінився з 23 800,37 грн. до 21 622,94 грн., оскільки ОСОБА_1 було установлено підвищення до пенсії як інваліду 2-ї групи у відповідності до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Сума зменшення пенсії склала: 2177,43 грн.
Мотивуючи свої дії щодо установлення позивачу підвищення до пенсії як інваліду 2-ї групи у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, пенсійний орган зазначає, що на момент здійснення перерахунку положення статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII діяли у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року №2939-IV, яка визначила  підвищення до пенсії інвалідам війни 2-ї групи у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Однак колегія суддів апеляційного суду указує, що застосування положень статті 13 Закону №3551-XII у редакції Закону №2939-IV до перерахунку пенсії є протиправним, тому що ця норма у відсотковому співставленні установлює зменшення підвищення до пенсії позивачу у порівнянні з тими умовами, які останній мав до їх прийняття. При цьому, згідно із статтею 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.
Окрім цього, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін не зазнавала, тому застосування приписів статті 13 Закону №3551-XII у редакції Закону №2939-IV є безпідставними, оскільки звужує зміст вже існуючих прав такої особи.
Матеріалами справи підтверджено, що в ході проведеного перерахунку пенсії, розмір пенсії позивача став менше і за таких обставин, пенсійний орган повинен був відмовити у здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку з набуттям ОСОБА_1 статусу інваліду війни ІІ групу, оскільки такий перерахунок призведе до погіршення становища позивача. У зв`язку з цим, апеляційний суд звертає особливу увагу на те, що положення пенсійного законодавства України не передбачають зменшення розміру пенсії під час проведення перерахунку.
Відтак, на підставі положень ст. 63 Закону №2262-ХІІ, позивачу має бути залишений попередній розрахунок пенсії, з урахуванням підвищення до пенсії для інвалідів війни 3 групи - 200% виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII в редакції, чинній до 01.01.2006 року, з дати його зміни відповідачем.
При цьому, з огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, установивши розмір підвищення як інваліду війни ІІ групи у розмірі 200 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, немає.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження розміру пенсії по інвалідності позивача максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності позивачу без обмеження її максимального розміру з 17.07.2020 з урахуванням раніше виплачених сум, колегія суддів зазначає про таке.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року по справі №420/5234/21, яке набрало законної сили 11.06.2021 року вже зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача починаючи з 01.04.2019 року без обмеження її максимальним розміром і станом на час розгляду справи такий перерахунок відповідачем зроблено 15.06.2021 року. Тому підстав для задоволення зазначеної вимоги немає.
Ураховуючи вищенаведене та приписи ч.2 ст.9 КАС України, з метою належного захисту порушеного права позивача, апеляційний суд уважає за необхідне вийти за межі позовних вимог. 
У даному випадку, на думку судової колегії, належним та ефективним захистом порушеного права позивача є визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення і виплати з 01.07.2021 року ОСОБА_1 розміру пенсії за результатами її перерахунку з 23 800,37 грн. до 21 622,94 грн. та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру пенсії призначеної до 01.07.2021 року, з урахуванням проведених виплат.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене вище, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а відтак, відповідно до ст. 315,317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі №420/13122/21 скасувати та прийняти нове рішення суду.
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення і виплати з 01.07.2021 року ОСОБА_1 розміру пенсії за результатами її перерахунку з 23 800,37 грн. до 21 622,94 грн.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із розміру пенсії призначеної до 01.07.2021 року, з урахуванням проведених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Танасогло Т.М.