ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3732/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 листопада 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа- ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 недоотриманої відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі № 825/2191/18 пенсії її чоловіка ОСОБА_3 , яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року по справі №825/2191/18 та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію її чоловіка ОСОБА_3 у сумі 74656,82 грн, яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області визначені станом на 23.06.2021 інфляційні втрати в розмірі 17973,37 грн та 3% річних в розмірі 6878,00 грн за прострочення виплати недоотриманої пенсії починаючи з січня 2015 року;
- продовжити нарахування інфляційних втрат та 3 % річних з 24.06.2021 до моменту повного виконання судового рішення шляхом множення суми недоотриманої пенсії за кожний місяць на 3 % річних та сукупний індекс інфляції, визначений за період з 24.06.2021 до моменту повного виконання судового рішення; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у місячний строк після набрання рішенням законної сили подати звіт про його виконання.    
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі №825/2191/18 пенсії її чоловіка ОСОБА_3 , яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію її чоловіка ОСОБА_3 , яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі № 825/2191/18.
У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
11 жовтня 2021 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 16.10.1976 та спільно з ним проживала за адресою АДРЕСА_1 . 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 825/2191/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_3 нарахування індексації пенсії за віком, з січня 2015 року по квітень 2018 року включно, відповідно до Закону України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із обов`язковим відновленням обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком, та виплатити суму недоотриманої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, наявним у матеріалах справи.
26.08.2020 року та 15.10.2020 року позивач зверталась до відповідача із заявами про виплату їй суми пенсії померлого пенсіонера, як спадкоємиці.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листами від 23.09.2020, 11.11.2020 та 12.11.2020 відмовило позивачу у здійсненні такої виплати.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 46 Конституції України   визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Статтею 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Відповідно до частини 1   статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2   статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи ні.
Частиною 2   статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   передбачено, що члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно із частиною 3   статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Так,   Цивільним кодексом України   регулюються правовідносини у сфері спадкування.
Відповідно до частини 1   статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1   статті 1218 Цивільного кодексу України   передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із частиною 1   статті 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Статтею 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення"   визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9   Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Аналізуючи зазначені положення законодавства суд вважає, що у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме   стаття 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як така, що регулює правовідносини, які виникли після смерті пенсіонера та після визнання певної суми недоотриманої пенсії спадщиною.
Натомість,   стаття 46 зазначеного Закону   подібних вказівок не містить та, на думку суду, призначена для реалізації саме особою, яка безпосередньо отримує пенсію. Також положення зазначеної статті застосовуються лише у випадку встановлення власної вини пенсіонера, що полягає у недоотриманні пенсії. Втім, наявність або відсутність вини не може бути інкримінованою лише за судженням установи Пенсійного фонду.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07.03.2019 в справі №617/7748/12 висловив правову позицію, що   Цивільний кодекс України   не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої   статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.
Таким чином, враховуючи положення  статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які підлягають застосуванню в контексті даної справи, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в  частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті в повному обсязі недоотриманої пенсії.
Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року по справі №825/2191/18 та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію її чоловіка ОСОБА_3 у сумі 74656,82 грн, яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, колегія суддів зазначає наступне.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 825/2191/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_3 нарахування індексації пенсії за віком, з січня 2015 року по квітень 2018 року включно, відповідно до Закону України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із обов`язковим відновленням обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком, та виплатити суму недоотриманої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Вказаними рішеннями, не визначена конкретна сума, яка підлягає виплаті, а отже суд, при розгляді спору щодо права особи на недоотриману пенсію, перерахунок пенсії тощо, не вправі перебирати на себе повноваження органу, що здійснює пенсійне забезпечення та проводити самостійно розрахунок пенсії із визначення точної суми пенсії або її складових.
Тому, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію її чоловіка ОСОБА_3 , яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі № 825/2191/18. 
Згідно з ч. 1  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.           
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року залишити без змін.           
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.