Постанова
Іменем України
 
10 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 463/1735/16-ц
 
провадження № 61-15652св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В., Ткачука О. С. (суддя-доповідач), 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2019 року, ухвалене суддею Леньо С. І., та постанову Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, ухвалену колегією суддів у складі: Шандри М. М., Левика Я. А., Приколоти Т. І.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У квітні 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , власником іншої 1/2 частки цього будинку є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Він має намір виділити свою частку, у зв`язку з чим провести також поділ земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 4610137200:04:004:0069, на якій розташований зазначений вище житловий будинок, проте відповідачі добровільно поділити житловий будинок та земельну ділянку не хочуть. 
Ураховуючи викладене, позивач просив поділити житловий будинок на підставі варіанту № 3 висновку експертизи № 069/16 та поділити земельну ділянку на підставі пропозиції поділу земельної ділянки, розробленої інженером землевпорядником ОСОБА_4 .
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Судові рішення мотивовані тим, що поділ будинку за варіантом позивача передбачає втручання в несучі конструкції та інженерні мережі, отже, потребує отримання документів, що дають право на їх виконання, проте позивач не надав доказів можливості проведення таких робіт. У зв`язку з відмовою у поділі житлового будинку, суди відмовили й у поділі земельної ділянки.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Доводи інших учасників справи
У грудні 2020 року представник ОСОБА_2 надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому посилається на законність та обґрунтованість судових рішень та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Рух справи у суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції. 
Відповідно до розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 17 вересня 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл даної справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи визначено колегію суддів у складі: Ткачука О. С. (доповідач), Калараша А. А. та Петрова Є. В. 
Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року справу призначено до розгляду у складі п`яти суддів.
Обставини справи
Судами встановлено, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 , власником іншої 1/2 частини цього будинку є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожній з яких належить по 1/4 частини будинку.
Відповідно до копії технічного паспорта будинок має загальну площу 545,1 кв. м, житлову - 249 кв. м.
Позиція Верховного Суду
Згідно із положеннями пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Згідно частини першої статті 183 ЦК України річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною. 
Виходячи з аналізу змісту наведених норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. 
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). 
У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
За клопотанням позивача у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза для визначення варіантів поділу будинку АДРЕСА_1 та поділу земельної ділянки за вказаною адресою між співвласниками.
Згідно Варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 квітня 2017 року № 069/16, за яким позивач просить провести поділ будинку, співвласнику ОСОБА_1 пропонується надати у власність приміщення будинку загальною площею 246,65 кв. м. Співласнику ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - приміщення загальною площею 298,45 кв. м. За вказаним варіантом співвласнику ОСОБА_1 пропонується також надати у власність: гараж з оглядовою ямою літ. «Б», ворота № 1, хвіртка № 3, частина огорожі № 2 та № 5 і замощення № І. Співвласнику ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також передати у власність частину огорожі № 2 та № 5, ворота з хвірткою № 4, у відповідності до варіанту розподілу земельної ділянки № 1 (таблиця № 21 додатку до висновку). Внаслідок такого поділу ОСОБА_1 буде володіти 48/100 ідеальних частин. ОСОБА_5 - 52/100 ідеальних частин. Грошова компенсація, яку має сплатити ОСОБА_5 в такому випадку, становить 31 925 грн.
При запропонованому варіанті розподілу необхідно виконати наступні роботи: співвласникам необхідно встановити перегородку в приміщенні коридору підвалу літ. VI, товщиною 0,40 м.; власнику 1/2 частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно облаштувати дверний проріз з встановленням дверей з приміщення підвалу літ. V в коридор літ VIII; закласти дверний проріз з коридору літ. 1-2 на сходову клітку літ. 1-1; облаштувати дверний проріз з встановленням дверей з приміщенням житлової кімнати літ. 1-7 в коридор літ. 1-10 і з приміщенням літ. 1-13 (1-й поверх); співвласнику ОСОБА_1 необхідно закласти дверний проріз з житлової кімнати літ. 1-8 в коридор 
літ. 1-2 (1-й поверх), пробити дверний проріз з встановленням дверей з житлової кімнати літ. 1-8 на сходову клітку літ. 1-1.
При запропонованому варіанті розподілу співвласникам необхідно також роз`єднати інженерні мережі, для чого в спеціалізованих проектних організаціях розробити проекти по розділенню водопостачання, газопостачання, електропостачання і каналізації і погодити їх у встановлених законом порядку.
Пунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року за № 572 (далі - Правила), передбачено, що власник (наймач, орендар) приміщень житлових будинків мають право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.
Згідно пункту 4 Правил власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.
Положеннями пункту 1.4. Правил утримання будинку та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила № 76), передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства; до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.
Пункті 1.4.4 Правил № 76 заборонено переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих, нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту.
Отримання документів, які дають право на виконання робіт з переобладнання будинку, зокрема: розводка електропроводки; обладнання опалюваного пристрою; обладнання водопостачання та водовідведення, є питанням способу та порядку виконання судового рішення. 
Наведений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі № 205/7623/16-ц (провадження № 61-5145св19) та від 08 липня 2020 року у справі № 520/13003/16-ц (провадження 
№ 61-5964св19).
Наведеного суди не врахували та дійшли передчасного висновку про відмову в позові ОСОБА_1 лише з підстав відсутності дозволів на виконання робіт, визначених у висновку судової будівельно-технічної експертизи, а також ненадання позивачем доказів наявності технічної можливості проведення вказаних робіт.
Статтями 89, 263 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 113 ЦПК України встановлено, що, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).
Маючи передбачений законом обов`язок на перевірку доказів, з`ясування фактичних обставин справи та встановлення правовідносин, що виникли між сторонами, суди у порушення наведених норм не призначили додаткову експертизу для встановлення наявності технічної можливості проведення робіт відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, а відмовили позивачеві у позові з цих підстав, фактично ухилившись від вирішення спору по суті.
Ураховуючи те, що суд касаційної інстанції позбавлений права досліджувати докази, які не були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, отже, і ухвалити своє рішення не має процесуальної можливості.
При новому розгляді справи судам належить перевірити та надати оцінку поданим сторонами доказам у їх сукупності, зокрема перевірити можливість поділу будинку за наданими судовим експертом варіантами.
За правилами частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
За викладених обставин доводи, наведені в касаційній скарзі  ОСОБА_1 , колегія суддів вважає обґрунтованими та достатніми для скасування судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                В. С. Висоцька
Судді                                                                                                            А. І. Грушицький
            А. А. Калараш
Є. В. Петров
                                                                                                                                    О.С. Ткачук