ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 331/1228/21                                 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження № 33/807/726/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Фельського С.Л. на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, стосовно,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тбілісі, Грузія, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, - 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 6 березня 2021 року, о 21 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_1 , поблизу будинку № 87 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 21053 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, постраждалих немає.
Разом з тим, 6 березня 2021 року, о 21 годині 50 хвилин, водій  ОСОБА_2 , поблизу будинку № 87 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053 ЗНГ, реєстраційний номер  НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер  НОМЕР_1  під керуванням водія  ОСОБА_1 , який рухався попереду, чим порушив п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, постраждалих немає.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Фельський С.Л. в апеляційній скарзі просить змінити постанову, виключити з її описової частини посилання на те, що в діях ОСОБА_1 наявні порушення п. 10.9 ПДР України; виключити з описової частини постанови посилання суду на те, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також просить постанову суду скасувати в частині закриття провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення та закрити провадження відносно нього у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування своєї скарги вказує, що суд, встановлюючи винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.10.9 ПДР України, не надав оцінки тій обставині, що до моменту зіткнення ОСОБА_1 вже рухався прямо, в середній смузі для руху. Тобто ніяким чином не міг порушити п.10.9. ПДР України. 
З відеозапису події видно, що водій, керуючись вимогами ПДР України, виїхав на проспект Соборний з паркувального місця, не створивши перешкоди жодному часнику руху у напрямку вул. Грязнова. Вже рухаючись по проспекту, водій ОСОБА_1 отримує удар у задню частину автомобіля. 
З відео також вбачається одноособова вина водія автомобіля ВАЗ, який у результаті перевищення швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, та скоїв зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 . 
Сторона захисту наголошує, що пояснення водія ВАЗ та його пасажира не відповідають дійсності. Експертом встановлено, що мінімальна швидкість руху автомобіля ВАЗ під керуванням ОСОБА_2 – 85км/год. Це без врахування кінетичної енергії, витраченої на деформацію автомобілів та можливо не відображення частини гальмівного шляху. 
При такій швидкості автомобіль долає 23,61 метри на секунду. З моменту початку руху автомобіля ОСОБА_1 та зіткнення, пройшло 8 секунд. Тобто, сторона захисту зазначає, що враховуючи 23,61 метри та відеозапис руху і зіткнення, відстань у 20-30 метрів є неспроможною. 
Вислухавши пояснення апелянта, учасників події, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.
Згідно з абз. 3,5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Аналіз матеріалів справи в частині закриття провадження, відносно ОСОБА_1  на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП та встановлення в мотивувальній частині порушення п. 10.9 ПДР України свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався, оскільки фактично не встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода, чи винна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у її вчиненні, не проаналізував докази у їх сукупності та не дав їм належної оцінки.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_3 не вчиняв порушення п. 10.9 ПДР України, яке йому було інкриміновано.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що положення ст. 124 КУпАП є бланкетними, а отже для кваліфікації адміністративного правопорушення, уповноважена особа повинна визначити пункт порушення ПДР та надати кваліфікацію діянням відповідно до КУпАП. 
При перегляді постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне дослідити докази, які були в мотивувальній частині покладені в основу винуватості водія  ОСОБА_1 за п. 10.9 ПДР України. 
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №024320 від 6 березня 2021 року визначено, що водій ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 21053 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, постраждалих немає.
Схемою місця ДТП (а.с.3), якою показано розташування автомобілів після події. Визначено характер механічних пошкоджень.
Письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 (а.с.4), який пояснив, що здійснював рух під час події на транспортному засобів марки ВАЗ. Інший автомобіль здійснив маневр для уникнення зіткнення з автомобілем Ланос, який здійснив виїзд заднім холом на дорогу. Через вказане, водій ОСОБА_2 не мав можливості здійснити зупинку свого автомобіля. Внаслідок вказаного відбулося зіткнення з автомобілем «Ланос», який здійснював рух. 
Письмовими поясненнями водія ОСОБА_3 (а.с.5), який пояснив, що після виїзду заднім ходом з паркувального місця, здійснював рух в сторону площі Радянської. Через деякий час почув удар в задню частину автомобіля. 
Фотосвітлинами (а.с.6), з яких вбачається наочна демонстрація механічних пошкоджень автомобілів. 
Відеоматеріалами у вигляді відеозапису з автомобільного реєстратору під найменуванням «2021_0221_074100» (а.с.38), з якого вбачається, що водій ОСОБА_3 , коли здійснив маневр – виїзд заднім ходом на автодорогу, почав рух по пр. Соборному. Коли водій автомобіля «Ланос» здійснював рух, встановлено, що водій марки «БМВ» здійснив обгін автомобіля «Ланос», після чого інший автомобіль здійснив зіткнення.
Висновками експертиз від 7 травня 2021 року (а.с.52) та 6 серпня 2021 року (а.с.90) не було встановлено у діях ОСОБА_3 порушення вимог п.10.9 ПДР України, які мають причинний зв`язок між діями і обставинами ДТП. 
Відповідно до матеріалів провадження про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення на  ОСОБА_3 складено за порушення ним вимог п.10.9 ПДР України
Згідно вимог п. 10.9 ПДР України встановлено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Апеляційний суд при дослідженні вказаних обставин і доказів дійшов до висновку, що у діях  ОСОБА_3 відсутнє порушення п. 10.9 ПДР України, яке перебуває в наслідковому зв`язку із ДТП. 
Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що переглядаючи в апеляційному порядку матеріали справи, встановлено, що водій ОСОБА_3 після того, як завершив маневр – виїзд заднім ходом на автодорогу, почав рух, не створював аварійної ситуації для інших автомобілів. Через певний проміжок часу, інший водій автомобіля марки «БМВ» здійснив обгін автомобіля «Ланос», що передувало зіткненню автомобіля «ВАЗ» з автомобілем під керуванням ОСОБА_3 .
В матеріалах справи, в тому числі схемі дорожньо-транспортної пригоди, фотосвітлинах, висновках експертиз не відображається те, що водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.10.9 ПДР України. 
Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що місцевий суд формально поклав вказані докази в основу винуватості водія ОСОБА_3 , не надав належної оцінки вказаним обставинам і доказам.
Крім того, додатковим підтвердженням того, що у водія ОСОБА_3 відсутнє інкриміноване порушення ПДР України є пояснення самого  ОСОБА_2 , який під час апеляційного перегляду пояснив суду, що водій «Ланоса» здійснював рух по пр. Соборному. Через водія «БМВ», який різко здійснив маневр в сторону, він був позбавлений можливості здійснити адекватне реагування на дорожню обстановку. 
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права (правовладдя). 
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду вказує лише складений протокол про адміністративне правопорушення, натомість всі інші докази беззаперечно на це не вказують.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 , у порушенні вимог п. 10.9 ПДР України, провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно нього, передбачене ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Фельського С.Л., задовольнити частково. 
Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2021 року, в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу і події вказаного адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 331/1228/21