ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/2906/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа»
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року (головуючий суддя Турлакова Н.В.)
у справі  № 160/2906/21
за позовом  Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» 
до  Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Дніпропетровській області
про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулося до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків в якому, з урахуванням зави про зміну предмету позову від 12.04.2021, просило:
визнати протиправними дії відповідача, які полягають у донарахуванні на особовому рахунку КПТМ «Криворіжтепломережа» з податку на додану вартість штрафних санкцій у розмірі 31428971,98 грн. за податковим повідомленням-рішенням №0017565641 від 29.12.2018, 
зобов`язати відповідача змінити призначення платежу в грудні 2020р.,  січні 2021р., лютому 2021р., березні 2021р. із «зменшення боргу по штрафним санкціям згідно з п.  120-1.1,  120-1.2 ст.120-1 ПКУ  нарахованих за актом у поточному році ППР 0017535641» на «зменшення по Податковій декларації з податку на додану вартість №9336429345 від 17.12.2020, №936845847 від 16.01.2021, №9027000913 від 16.02.2021, №9054196754 від 16.03.2021».  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем оскаржено в судовому порядку податкове повідомлення-рішення №0017505641 від 29.12.2018, яким застосовано штраф до підприємства у сумі 31428971,98 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 по справі №160/3069/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020, в задоволенні позову відмовлено. Оскільки вказані судові рішення позивачем оскаржені в касаційному порядку і 07.05.2020 Верховним Судом винесено ухвалу у справі №160/3069/19 про відкриття касаційного провадження, позивач вважає, що грошове зобов`язання у розмірі 31 428 971,98 грн. станом на 22.02.2021 є неузгодженим в силу п.73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Також  позивач зазначає, що законодавець передбачив ретроспективну дію положень п.73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом. Але не зважаючи на викладене, в порушення прав та інтересів КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідачем оплату у розмірі 15739496,00 грн. віднесено на оплату неузгодженого грошового зобов`язання у розмірі 31428971,98 гри. (ППР №0017505641) не зважаючи на призначення платежу в платіжних дорученнях підприємства.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 в задоволенні позову відмовлено.
Суд не прийняв до уваги посилання позивача, що податкове повідомлення-рішення №0017505641 від 29.12.2018 станом на 22.02.2021 є неузгодженим в силу п.73 підрозділу 2  розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Суд встановив, що в силу прямої норми Закону, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, відповідачем правомірно нараховано суму податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням №0017505641 від 29.12.2018 та сформовано податкову вимогу №807-50 від 09.12.2020 на загальну суму 31 424 443,98 грн. з податку на додану вартість.
Щодо посилання позивача на п.73 підрозділу 2  розділу XX «Перехідні положення» ПК України суд зазначив,  що зміни норм податкового законодавства не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки податковий борг за даним позовом виник за інших обставин, які не передбачені вимогами п.73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у т.ч. не з підстав п.120-1.1 ст. 120-1 ПК України, які можуть бути застосовані безпосередньо при оскаржені рішень податкового органу, якими можуть бути нараховані штрафні санкції (зобов`язання) саме за несвоєчасну реєстрацію ПН в ЄРПН.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов вимоги в повному обсязі. Позивач зазначає, що суд помилково дійшов висновку про факт узгодженості податкових зобов`язань при наявності оскарження податкового повідомлення-рішення в суді касаційної інстанції, не звертаючи уваги на висновки  Верховного Суду у постановах від 11.11.2020 у справі № 160/1553/19, від 29.07.2020 у справі № 2040/7658/18, а тому не застосував до спірних правовідносин пункт 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. 
Також суд помилково дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо донарахування позивачеві податкових зобов`язань у розмірі  31428971,98 грн. та зарахування як сплату неіснуючого боргу оплату поточних зобов`язань не за призначенням платежу підприємства.   
Представники позивача підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі. 
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, згідно поданому відзиву на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, наполягаючи на тому, що грошові зобов`язання, визначені податковим повідомленням-рішенням№ 0017505641 від 29.12.2018 на загальну суму 31428971,98грн., з 16.01.2020 являються узгодженими. В ІКП податковий борг зменшено за рахунок переплати та станом на 08.12.2020 становив 31424443,98 грн., внаслідок чого підприємству в ІС «Податковий
блок» в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 09.12.2020 №447-46.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення рішення №0017505641 від 29.12.2018, яким до позивача - Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» застосовано штрафні санкції на загальну суму 31428971,98 грн. згідно п.  120-1.1  ст.  120-1 Податкового кодексу України за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних за 2016 рік; за 2017 рік; січень 2018 року; березень 2018 року; квітень 2018 року; травень 2018 року; липень 2018 року; вересень 2018 року; жовтень 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Означене податкове повідомлення-рішення оскаржено підприємством в судовому порядку.
При цьому КПТМ «Криворіжтепломережа» вказував, що  податкові накладні за 2016 рік вже були об`єктом дослідження під час позапланової виїзної перевірки підприємства в травні 2018 року. Стосовно своєчасності реєстрації податкових накладних за 2017 рік, січень 2018 року, квітень 2018 року позивач наголосив, що ці накладні складені на постачання неплатнику податку на додану вартість, а, отже є такими, що не надаються отримувачу (покупцю), у зв`язку з чим штрафні санкції, передбачені ст. 120-1 ПК України, не повинні були застосовуватись до КПТМ «Криворіжтепломережа».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі №160/3069/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020, в задоволенні позову КПТМ «Криворіжтепломережа» відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 07.05.2020 у справі №160/3069/19 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі № 160/3069/19.
Порушене підприємством питання про зупинення виконання судових рішень відповідно до ст.375 КАС України Верховним Судом залишено без задоволення.
Постановою Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №160/3069/19 касаційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі №160/3069/19 залишено без змін.
За встановлених  Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/3069/19 обставин спірні у цій справі податкові накладні виписані позивачем на постачання товарів/робіт/послуг неплатнику ПДВ, тобто є такими, що не надавались отримувачу (покупцю), однак позивачем не доведено, що при цьому дані накладні виписані по операціям, які звільнені від оподаткування або обсяги постачання по яким оподатковано за нульовою ставкою.
Відповідно до правових висновків Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/3069/19, підтриманих  Третім апеляційним адміністративним судом і з якими погодився Верховний Суд в постанові від 10.06.2021, пунктом  120-1.1 статті 120-1 ПК України  встановлені виключні випадки звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, і такі виключення стосуються реєстрації двох видів податкових накладних: 1) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; 2) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Тобто для застосування виключень і звільнення від відповідальності обов`язковою умовою є звільнення операції від оподаткування або її оподаткування за нульовою ставкою. 
За усталеною позицією Верховного Суду саме зміст операції є визначальним при вирішенні питання про наявність/відсутність підстав для притягнення платника податку до відповідальності на підставі  статті 120-1 ПК України.
Таким чином, відмова в задоволені позову у справі №160/3069/19 мотивована тим, що спірні податкові накладні складені на операції, які не були звільнені від оподаткування або оподатковувалися за нульовою ставкою, внаслідок чого відсутні підстави звільнення від відповідальності  за п.  120-1.1  ст.  120-1  ПК України.
За даними контролюючого органу 08.12.2020 у підприємства виник податковий борг в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість (код 14010100), а саме: згідно податкового повідомлення-рішення № 0017505641 від 29.12.2018 на загальну суму 31428971,98 грн. В ІКП податковий борг зменшено за рахунок переплати та станом на 08.12.2020 становив 31424443,98 грн.
09.12.2020 відповідачем сформована податкова вимога №807-50 від 09.12.2020 на загальну суму 31424443,98 грн., в тому числі з податку на додану вартість (14010100) - 31424443,98 грн., яка направлена на адресу підприємства разом з рішенням про опис майна у податкову заставу від
09.12.2020 №21/14309787, отримана позивачем 16.12.2020.
Також за встановлених у справі обставин станом на 02.03.2021 в ІКП КПТМ «Криворіжтепломережа» обліковується податковий борг за узгодженими грошовими зобов`язаннями з податку на додану вартість в загальній сумі 31 428 971,98 грн., які підприємством не сплачені, в тому числі:
- податкове повідомлення-рішення (форма «Н») №0017505641 від 29.12.2018 на загальну суму 31 428 971,98 грн. В ІКП податковий борг зменшено за рахунок сплати підприємством та станом на 04.03.2021 становить 949 450,98 грн.;
- податкова декларація на додану вартість № 9336429345 від 16.12.2020 на загальну суму 2 918 039,00 грн.;
- податкова декларація на додану вартість № 9368457847 від 16.01.2021 на загальну суму 12 821 457,00 грн.;
- податкова декларація на додану вартість №   9027000913 від 16.02.2021 на загальну суму 14 740 025,00 грн.
Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулося до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків із листом №604/04 від 19.02.2021, в якому зазначило, що за період з 18.12.2020 по 16.01.2021 КПТМ «Криворіжтепломережа» перерахувало за реквізитами електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ за поточний ПДВ з призначенням платежу «*;101;03342184;14060100: ПДВ за листопад/грудень 2020...» 15 734 968,00 грн., однак, ці кошти безпідставно зменшили борг по оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, яке є неузгодженим.
Посилаючись на пункт 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, КПТМ «Криворіжтепломережа» наполягає па перерахунку суми штрафних санкцій з податку па додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення №0017505641 від 29.12.2018 на загальну суму 31428 971,98 грн., в результаті чого відповідно п. 60.1 ст. 60 ПК України відкликати податкову вимогу (форма «Ю») Офісу великих платників податків ДПС від 09.12.2020 №807-50 про сплату податкового боргу з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 31424443,98 грн. та рішення Офісу великих платників податків ДПС про опис майна у податкову заставу від 09.12.2020 №21/14309787.
Листом №1517/6/32-00-13-11 від 25.03.2021 Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків надало відповідь, що грошові зобов`язання, визначені податковим повідомленням-рішенням №0017505641 від 29.12.2018 на загальну суму 31  428 971,98 грн., з 16.01.2020 являються узгодженими.
Також позивач звернувся до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків із листом №780/04 від 04.03.2021, в якому просив змінити призначення платежу в грудні 2020 року, січні 2021 року, березні 2021 року із зменшення боргу по штрафним санкціям згідно з п.120-1.1, 120-1.2. ст. 120-1 ПК України, нарахованих за актом у поточному році податковим повідомленням-рішенням (форма «Н») №0017535641 на  зменшення по податковій декларації з податку на додану вартість №9336429345 від 17.12.2020, № 9368457847 від 16.01.2021, №9027000913 від 16.02.2021.
Листом №1620/6/32-00-50 від 31.03.2021 Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків відмовило підприємству, повідомивши, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області в результаті виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі №160/3069/19 у КПТМ «Криворіжтепломережа» в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість виник податковий борг у сумі 31428971,98 грн.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
16 січня 2020 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України           щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» № 466-ІХ, який набрав чинності 23 травня 2020 року.
Вказаним Законом внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема,  доповнено підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пунктом 73 такого змісту:
«Штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації  податкової накладної  та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого  статтею 201  цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до  пункту 198.5  статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених  підпунктами "а" - "г"  пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до  статті 199  цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до  абзацу одинадцятого  пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності  Законом України  "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.
Штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого  статтею 201  цього Кодексу,  податкової накладної  та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до  пункту 198.5  статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених  підпунктами "а" - "г"  пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до  статті 199  цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до  абзацу одинадцятого  пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності  Законом України  "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним)».
Отже, виходячи з наведеної правової норми, однією із умов для перерахунку суми штрафу за порушення платником податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, є неузгодженість грошових зобов`язаннь за таким штрафом станом на дату набрання чинності Законом № 466-ІХ, тобто на 23 травня 2020 року.
При цьому неузгодженість грошових зобов`язаннь полягає в тому, що відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено.
В той же час  відповідно до п.116.1 ст. 116 ПК України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.
Відповідно до п.113.1 ст. 113 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори. 
За правилами п.58.2 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити розраховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
За приписами п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У відповідності до абз.1, 4 п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення. 
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ч.1 ст. 325   КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
За приписами ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
З огляду на наведені правові норми в їх сукупності, приймаючи до уваги, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі №160/3069/19 набрало законної  16.01.2020, а отже є обов`язковим для виконання, у позивача з цієї дати  виник обов`язок сплати грошових зобов`язань, які визначені у вищевказаному податковому повідомленні-рішенні, які є узгодженими відповідно до абз.1, 4 п.56.18 ст.56 ПК України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки станом на дату набрання чинності  Законом № 466-ІХ визначене податковим повідомленням-рішенням №0017505641 від 29.12.2018 грошове зобов`язання   -  застосована штрафна санкція  є узгодженою в силу прямої норми Податкового кодексу України, положення пункту 73 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. 
У зв`язку з несплатою позивачем у законодавчо встановлені строки визначеного контролюючим  органом грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 31428971,98 грн. означена  сума в розумінні Податкового кодексу України є податковим боргом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ПК України) з відповідними правовими наслідками для позивача.
Пунктом 131.2 статті 131 ПК України передбачено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Окрім цього, відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до  статті 95  цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Виходячи з аналізу наведених правових норм, суд першої інстанції правильно вказав, що законом імперативно встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.  Контролюючий орган зобов`язаний зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Отже, враховуючи наявність у позивача податкового боргу, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що сплачені позивачем самостійно задекларовані поточні податкові зобов`язання в податкових деклараціях з податку на додану вартість направлялись відповідачем на погашення податкового боргу відповідно до положень пункту  87.9 статті 87 ПК України, відповідно, в оскаржуваних діях відповідача відсутні ознаки протиправності. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі  № 160/2906/21- залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко