ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року	Львів	Справа № 380/915/21 пров. № А/857/16617/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Кухтея Р.В.,
                                                                                             Іщук Л.П.,
секретаря судового засідання                                            Чопко Ю.Т., 
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Гавдик З.В.) з питань судового контролю, постановлену в порядку письмового провадження в м.Львові 21 липня 2021 року, повне судове рішення складено 21 липня 2021 року, у справі №380/915/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

11.06.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою в порядку статті 382, 383 КАС України, просив: 
визнати неправомірними дії Головного Управління пенсійного фонду України у Львівській області, по виконанню рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 справа №380/915/21, щодо: встановлення ОСОБА_1 розміру його щомісячної суми пенсії з обмеженням її фактичного розміру, згідно перерахунку його пенсії Головним Управлінням пенсійного фонду України у Львівській області від 28.05.2021; обчислення розміру доплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 по 31.05.2021, обчисленим Головним Управлінням пенсійного фонду України у Львівській області від 28.08.2021; відмови Головного Управління пенсійного фонду України у Львівській області у проведенні виплати заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 29.03.2021; 
зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України у Львівській області, провести обчислення щомісячного розміру пенсії ОСОБА_1 без обмеження її розміру з врахуванням фактичних сум визначених довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 №599 від 01.12.2020; провести перерахунок заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 по виплаті пенсії встановленої без обмеження її розміру з врахуванням фактичних сум визначених довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 599 від 01.12.2020; провести виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 з врахуванням раніше сплачених сум;
стягнути з Головного Управління пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 суму 223350,72 грн., недосплаченої пенсії за період з 01.04.2019 по 31.05.2021;
зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України у Львівській області, подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 справа №380/915/21, в місячний строк, з дня набрання законної сили рішенням суду, прийнятим за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , по даній справі.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача. Суд першої інстанції вказав, що відповідачем рішення суду виконано та на виконання рішення суду питання про перерахунок та виплати з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 вирішено відповідно до вимог резолютивної частини рішення суду. Суд першої інстанції зазначив, що після прийняття відповідачем рішення про перерахунок та виплату пенсії відповідно до резолютивної частини рішення та незгодою з сумою, що підлягає нарахуванню, таке рішення є новим предметом судового оскарження з новими підставами позову і не може розглядатися в порядку статті 383 КАС України, оскільки судом не визначалася сума що підлягала нарахуванню.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року та визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області, по виконанню рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 справа № 380/915/21, щодо відмови Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області у проведенні виплати заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 29.03.2021; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області провести виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.020219 з врахуванням раніше сплачених сум; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області, подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 справа №380/915/21 в місячний строк, з дня набрання законної сили рішенням суду, прийнятим за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , по даній справі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідачем не було надано відповідних доказів відсутності «відповідного бюджетного призначення» на виконання судового рішення та вказує, що відповідачем неправомірно відмовлено у виконанні рішення суду від 29.03.2021 в частині виплати перерахованої пенсії з 01.04.2019 по 31.05.2021, тим самим не виконано рішення суду (резолютивна частина рішення від 29.03.2021 в частині виплати з 01.04.2019). Скаржник зазначає, що відповідач не може посилатись на відсутність грошових коштів, як на причину невиконання ним рішення суду. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 виконано в межах компетенції відповідача та відповідно до покладених судом зобов`язань: здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 01.12.2020 №599, основний розмір пенсії обчислено виходячи з 80% сум грошового забезпечення, з урахуванням доплати. Вказано, що бюджетом Головного управління Пенсійного фронду України у Львівській області на 2021 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджено кошти в сумі 8006,9 тис. грн., а тому виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України. Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фронду України у Львівській області вжито всіх можливих (конкретних) заходів для виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №380/915/21.
В судовому засіданні 08.11.2021 представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, позивач в судове засідання не з`явився, явки повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС України) не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України частково не відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку основного розміру його пенсії з 01.04.2019, відповідно до поданої ним заяви від 03.12.2020 року та оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №599 від 01.12.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-Х11 від 20.12.1991, положень Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №380/2148/20. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплачувати з 01 квітня 2019 року пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №599 від 01.12.2020 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позову відмовлено.
На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист по справі №380/915/21.
Листами Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.06.2021, 31.05.2021 позивача повідомлено, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі №380/915/21 виконано, здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 01.12.2020 №599, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Щодо виплати коштів, нарахованих на виконання судового рішення, та зазначено, що така буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Вважаючи, що рішення суду від 29.03.2021 відповідачем не виконано, оскільки розмір пенсії визначено неправомірно (встановлено з обмеженням фактичного розміру пенсії), доплата суми заборгованості, нарахованої відповідачем, не проведена, ОСОБА_1 звернувся із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений статтею 382 КАС України згідно з положеннями якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, установити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, вправі суд, який ухвалив судове рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.
Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи, запобігає неналежному виконанню обов`язків, пов`язаних зі змістом задоволених позовних вимог. Підставами застосування таких заходів впливу є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що вказують на протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, встановленому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Конституційний Суд України у Рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 зазначив, що механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Цей обов`язок не залежить від того, подала особа, на користь якої прийнято рішення, заяву чи виконавчий лист. Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України. При цьому, передбачені статтею 382 КАС України процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України. При цьому, передбачені статтею 382 КАС України процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до долученого до матеріалів справи перерахунку пенсії (пенсійна справа №1301008303), пенсія ОСОБА_1 перерахована з 01.06.2021 на виконання рішення суду від 29.03.2021 у справі №380/915/21.
Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 11.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП №65768544, стягувач ОСОБА_1 , боржник - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
При цьому, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі № 380/915/21, однак окрім листа Пенсійного фонду України від 25.06.2021, скерованого до Міністерства соціальної політики України щодо збільшення асигнувань з державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду у 2021 році та повторного ініціювання відкриття для Пенсійного фонду України окремої бюджетної програми, інших належних та допустимих доказів вжиття відповідних заходів не надає, тоді як планування у відповідному регіоні доходів та видатків коштів Фонду, забезпечення виконання бюджету Фонду у межах компетенції віднесено до повноважень відповідача.
За практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Шмалько проти України», суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу. Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків».
Водночас, практична ефективність інституту судового контролю у соціальних справах залежить від наявності дієвого законодавчого механізму, розширення меж дискреційних повноважень державних органів щодо шляхів виконання судового рішення.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що невиконання рішень, постановлених національними судами, є системною проблемою України, яка констатована у багатьох рішеннях ЄСПЛ.
Так, у рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine, заява № 40450/04,) ЄСПЛ констатував порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до неї та вказав, що вони є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту.
Рішення ЄСПЛ від 12 жовтня 2017 року у справі «Бурмич та інші проти України» (Burmych and Others v. Ukraine, заява № 46852/13) є продовженням пілотного рішення у зазначеній вище справі. У цьому рішенні ЄСПЛ зазначив, що в рамках процедури пілотного рішення одним із найважливіших завдань є спонукання держави-відповідача до запровадження засобу юридичного захисту для всіх потерпілих від системного порушення, а відповідальність за надання відшкодування обов`язково покладатиметься на національні органи влади. У цій справі заявники скаржилися на невиконання або тривале невиконання рішень національних судів, ухвалених на їхню користь, і з цих підстав стверджували про порушення Україною їхніх прав, гарантованих статтями 6, 13 Конвенції, а також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. ЄСПЛ відзначив, що порушені заявниками питання вже вирішувалися у згаданому пілотному рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», проте Україна не забезпечила ефективного виконання цього рішення, що зумовило лише зростання кількості аналогічних заяв.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку наведеним заявником обставинам, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні правові підстави для задоволення заяви позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 29.03.2021 справа №380/915/21.
Разом з тим, вимога апеляційної скарги: «Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області по виконанню рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 справа № 380/915/21, щодо відмови Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області у проведенні виплати заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 29.03.2021; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області провести виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.020219 з врахуванням раніше сплачених сум» в силу приписів статтей 383, 294 КАС України може бути розглянута судом апеляційної інстанції лише у випадку задоволення заяви позивача в цій частині судом першої інстанції та постановення ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу, яка і може бути предметом апеляційного перегляду.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали частково недотримано норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та апеляційну скаргу задовольнити частково.
Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 312, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року з питань судового контролю у справі №380/915/21 скасувати та заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подати в місячний строк, з дня набрання законної сили рішенням суду, до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 справа №380/915/21, прийнятим за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , по даній справі.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Л. П. Іщук  	
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 09.11.2021 згідно з ч.3 ст.321 КАС України