Ухвала 
 
16 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 219/9462/20
провадження № 61-19414ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Донецький обласний спеціалізований коледж спортивного профілю                        ім. С. Бубки» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
                                                            ВСТАНОВИВ:
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від                           24 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано наказ від 01 жовтня 2020 року № 144-к «Про припинення трудового договору», де у резолютивній частині вказано, що ОСОБА_1 звільнити з посади головного бухгалтера Комунального закладу «Донецькій обласний спеціалізований коледж спортивного профілю                       ім. С. Бубки»  з 05 жовтня 2020 року, незаконним та скасовано.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Комунального закладу «Донецький обласний спеціалізований коледж спортивного профілю ім . С. Бубки» з 06 жовтня 2020 року.
Стягнуто з Комунального закладу «Донецький обласний спеціалізований коледж спортивного профілю ім. С. Бубки» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 жовтня 2020 року по                  24 червня 2021 року у розмірі 267 295 гривень 33 копійки.
Допущено рішення суду до негайного виконання у частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 29 865,40 грн та поновлено на роботі.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Донецького апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Комунального закладу «Донецький обласний спеціалізований коледж спортивного профілю ім. С. Бубки», в інтересах якого діє ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від                        24 червня 2021 року скасовано.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального закладу «Донецький обласний спеціалізований коледж спортивного профілю                    ім. С. Бубки» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У листопаді 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу                            ОСОБА_1 в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати постанову Донецького апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року та залишити в силі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від                          24 червня 2021 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті                389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті                  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1 , не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, 
що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду 
з цим позовом). 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи, що позов містить вимогу немайнового характеру (визнання наказу про звільнення незаконним) заявник за подання касаційної скарги має сплатити  1 681,60 грн(840,80 грн * 1 вимога * 200%) та вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) заявник за подання касаційної скарги має сплатити  5 345,90 грн(2 672,95 грн * 1 вимоги * 200%).
Судовий збір  за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до ГУК у                м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДР: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007; ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055).
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ: 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року, залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         І. А. Воробйова