УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/4229/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М. 
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/4229/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 24 травня 2021 року суддею Дубовік О.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 03 червня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області (далі – Управління), у якому просив визнати протиправною та скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта за реєстраційним №ЖТ 142161661834 від 16.06.2016, яка подана ОСОБА_2 на об`єкт «Прибудова до 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ».
Обґрунтовував вимоги тим, що він є власником 64/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Власником іншої частини будинку є його сестра ОСОБА_2 (третя особа у справі). Остання проводить будівельні роботи без урахування будівельних норм в частині навантажень на старі несучі стіни, фундамент, тощо, які створюють неможливі та ненормальні умови для його проживання та призводять до руйнування будинку. 
Зокрема, висновком № 313/10.16 від 06.10.2016, експертом встановлено, що в результаті прибудови та надбудови мансардного поверху до квартири АДРЕСА_2 (яка належить ОСОБА_2 ), відбулося втручання в конструкцію зовнішніх несучих (капітальних) стін будинку та у несучий каркас з прогонами і настилом конструкції горищного даху та також нерівномірне навантаження на фундамент та спільну перегородку існуючої будівлі, що призвело до появи діагональних тріщин в стінах суміжної квартири АДРЕСА_3 (яка належить йому).
Позивач вважає, що прибудова є самочинним будівництвом, а отже декларація про готовність до експлуатації об`єкта підлягає скасуванню згідно із статтею 39-1 Закону України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», проте Управління відмовило йому у задоволенні відповідної заяви.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове – про задоволення його позовних вимог.
Крім доводів, викладених у позовній заяві, ОСОБА_1 вказав, що суд першої інстанції залишив поза увагою висновок будівельно-технічного дослідження від 06.10.2016, клопотання представника третьої особи про призначення у справі судово-будівельної експертизи та доводи його ( ОСОБА_1 ) представника щодо вказаного клопотання. Також, суд не врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №278/2632/17. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник Управління просив залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність та правильність висновків суду першої інстанції.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, представник ОСОБА_2 – ОСОБА_4 - не визнав, посилаючись на її безпідставність.
Заслухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
       Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та третя особа у справі – ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 належить на праві власності 64/100 ід. частини вказаного житлового будинку, а ОСОБА_2 36/100 ід. частин. 
Рішенням Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 59 від 20.09.2012 надано дозвіл ОСОБА_2 на добудову до 1/2 частини житлового будинку кухні, ванної кімнати та коридору в АДРЕСА_1 на власній земельній ділянці (а.с. 14). 
28.12.2012 інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_2 за № ЖТ06212523737 (а.с.111).
В подальшому зареєстрована декларація про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту за реєстраційним №ЖТ142161661834 від 16.06.2016 (а.с.123-124).
Відповідно до висновку судового експерта Горкуші М.Д. № 313/10.16 від 06.10.2016 встановлено, що в результаті проведення прибудови та надбудови мансардного поверху до частини житлового будинку, а саме: квартири АДРЕСА_2 ,  відбулося втручання в конструкцію зовнішніх несучих (капітальних) стін будинку та у несучий каркас з прогонами і настилом конструкції горищного даху та також нерівномірне навантаження на фундамент та спільну перегородку існуючої будівлі, що призвело до появи діагональних тріщин в стінах суміжної квартири АДРЕСА_3 цього ж будинку (а.с.6-13).
ОСОБА_1 звернувся з листом до управління ДАБІ у Житомирській області щодо скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 . Проте 14.02.2017 листом №1006-4-14/434/17 йому було відмовлено у скасуванні вказаної декларації (а.с.18).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним відповідачем у справі є Управління, проте позовні вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків третьої особи ОСОБА_2 , про залучення якої в якості співвідповідача позивач клопотання не заявив, хоча судом йому було роз`яснено положення ч. 2 ст. 51 ЦПК України. Крім того, суд вказав, що позивач не довів обставини, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає, з огляду на таке.
Так, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).
Згідно статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.  Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 ст. 89 ЦК України передбачено, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.
У ст. 95 цього Кодексу зазначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (ідентифікаційний код 37471912) зареєстрована як юридична особа 08.02.2011. У п.7 положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294 зазначено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна архітектурно-будівельна інспекція України з 20.03.2020 перебуває в стані припинення, проте на даний час не ліквідована.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у травні 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області, яка не є юридичною особою, а є територіальним органом юридичної особи - Державної архітектурно-будівельної інспекції України. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).
Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.
Вищенаведене відповідає висновкам викладеним у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2021 у справі №760/32455/19 (провадження №61-16459сво20), врахування яких, в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, є обов`язковим.
Оскільки позов пред`явлено до територіального представництва юридичної особи, яке не наділене цивільною процесуальною дієздатністю та не може виступати стороною у цивільному процесі, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями вирішення питання про залучення належного відповідача на стадії апеляційного розгляду.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю. 
Керуючись ст. ст. 255, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий             Судді

 Повний текст постанови складений 12 листопада 2021 року.