П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/276/21	
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді – доповідача	Кравця О.О.	
судді –	Зуєвої Л.Є.	
судді – 	Коваля М.П. 	
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року по справі № 540/276/21, прийнятого у порядку спрощеного позовного  провадження без виклику осіб у складі судді Дубровної В.А. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

28.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила:
визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 17.12.2020 року № 213050008888;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 згідно абз. 1 п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", включивши до спеціального трудового стажу термін роботи з 01.09.1995 року по 15.11.1995 року на посаді заступника директора з наукової роботи Гімназії № 3 в місті Херсоні; термін роботи з 25.08.2010 р. по 26.08.2019 р. на посаді методиста Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті; та термін роботи з 13.01.2019 року по 26.08.2019 року на посаді вчителя географії (за суміщенням) Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року адміністративний позов був задоволений частково: визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, оформлене протоколом від 17.12.2020 року № 213050008888, зобов`язане Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, ОСОБА_1 періоди роботи з 25.08.2010 р. по 26.08.2019 р. на посаді методиста Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті; з 13.01.2019 року по 26.08.2019 року на посаді вчителя географії (за суміщенням) Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті, зобов`язане Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2020 про призначення пенсії за вислугою років та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

II.          КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ  ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року  Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги апелянт, обґрунтовує тим, що працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, в яких спеціальний стаж роботи на 01.04.2015 - 25років або на 01.01.2016 - 25років 6 місяців, або на 11.10.2017 - 26 років 6 місяців мають право на призначення пенсії за вислугу років при зверненні в будь - який час незалежно від віку.          #
Додатково з цього приводу Міністерством соціальної політики України видано лист від 6.09.2019 № 16177/0/2-19/54 в якому зазначено, що з 4 червня 2019 року доцільно визначати право на пенсію за вислугу років згідно зі статтею 55 Закону №1788 з урахуванням вимог щодо вислуги років та стажу, які були передбачені законодавством станом на 11 жовтня 2017 року, тобто на дату набуття чинності цим законом в редакції Закону України від 3.11.2017 № 2148-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», та для педагогічних працівників незалежно від віку. Згідно з цим роз`ясненням право на таку пенсію мають педагогічні працівники за наявності вислуги років у період до 01.04.2015 - не менше 25 років, до 01.01.2016 - не менше 25 років 6 місяців, до 11.10.2017 - не менше 26 років 6 місяців.
Посада заступника директора з наукової роботи та методиста Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 не передбачені.          
Враховуючи те, що від 15.08.1987 року ОСОБА_1 з 25.08.2010 по 26.08.2019 працювала на посаді методиста Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті ця робота є основною, підстав до зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років роботи за сумісництвом на посаді вчителя географії немає.
14 грудня 2020 року Позивач вдруге звернулась до Управління із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
Згідно наданої довідки Архіву управління освіти Херсонської міської ради Фізико-технічного ліцею з 16.08.2000 по грудень 2018 року включно значиться ОСОБА_1 , вчитель, методист та вчитель географії за суміщенням (з 25.08.2010).
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 14.06.2002 № 02-1159сл-10 робота за сумісництвом права на пенсію за вислугу років не дає.
Оскільки, Позивач не надала документів, які б підтверджували основну роботу, яка дає право на пенсію за вислугу років, спеціальний трудовий стаж залишився 21 рік 9 місяців 21 день, що не достатньо для призначення пенсії.

III.          ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ: 

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає  задоволенню з наступних підстав: 

IV.          ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом першої інстанції було встановлено, що 14.12.2020 позивачка звернулась до Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до вимог п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до якої додала серед іншого, трудову книжку серії НОМЕР_1 , видану 15.08.1987 р., архівну довідку Архіву управління освіти Херсонської міської ради від 04.12.2020 р. № 10-14/П-1096 ( а.с. 35-36).
17.12.2020 протоколом ГУ ПФУ в Херсонській області № 213050008888 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788 у зв`язку з відсутністю права на пенсію, страховий стаж (повний) складає 37 років 11 місяців 24 дня, страховий стаж до 01.01.2004 р. складає 21 рік 6 місяців 28 днів, страховий стаж після 01.01.2004 складає 16 років 4 місяці 26 днів. ( а.с. 36).
22.12.2020 Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Херсонській області листом за № 2100-0304-8/53805 повідомило ОСОБА_1 , що  розглянувши документи призначення пенсії, як працівнику освіти, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", 17.12.2020 прийнято рішення № 213050008888, яким відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, який повинен складати не менше 26 років 6 місяців, обґрунтувавши тим, що за записами трудової книжки та наданими документами спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років станом на 11.10.2017 становить 21 рік 9 місяців 21 день, у тому числі за періодами: з 15.08.1987 по 25.08.1988 - вчителем географії Подокалиніської середньої школи; з 26.08.1988 по 31.08.1995, з 16.11.1996 по 15.08.2000 - вчителем географії Херсонської середньої школи № 3; з 16.08.2000 по 24.08.2010 - вчителем географії фізико-технічного ліцею при Херсонському державному технічному університеті. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.08.2019 р. про призначення пенсії за вислугу років відділом з питань призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області 06.09.2019 року прийнято рішення № 213050008888 про відмову їй у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки посади заступника директора з наукової роботи та методиста не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909), а тому відсутні підстави для зарахування періодів роботи заступником директора з наукової роботи з 01.09.1995 по 16.11.1996 в Херсонській школі-гімназії № 3 та методистом з педагогічним навантаженням вчителя географії з 25.08.2010 по 10.10.2017 в Херсонському фізико-технічному ліцеї Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 вдруге звернулась до відділу обслуговування громадян № 9 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Згідно із довідкою архіву управління освіти Херсонської міської ради Херсонської області від 04.12.2020 № 10-14/П-1097 в особових рахунках працівників Фізико-технічного ліцею з 16.08.2000 по грудень 2018 року (включно) значиться ОСОБА_1 , вчитель, методист та вчитель географії за суміщенням (з 25.08.2010). Проте, відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 14.06.2002 № 02-1159сл-10 робота за сумісництвом права на пенсію за вислугу років не дає, а тому ОСОБА_1 не надала документів, які б підтверджували основну роботу, яка дає право на пенсію за вислугу років, при цьому спеціальний стаж залишився 21 рік 9 місяців 21 день, що не достатньо для призначення пенсії. ( а.с. 222-223).
Не погодившись з таким рішенням відповідача позивачка звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

V.  РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ТА ОЦІНКА СУДУ :

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Відповідно до  ст. 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
Згідно із п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV), зокрема
- періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. ( абзац перший частини 4 ст. 24). 
- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із  центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. ( частина перша ст. 44);
- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. ( частина третя статі 44)
- документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. ( частина п`ята статті 45).
- страхувальники мають право на оскарження дій (бездіяльності) виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб у порядку підлеглості до вищого органу або посадової особи, а також у судовому порядку. ( частина перша статі 105) 
- до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII ( набрав чинності 11 жовтня 2017 року, далі - Закон України № 2148-VIII) мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. ( пункт 16 розділа XV "Прикінцеві положення" цього  Закону);
- особам, які на день набрання чинності Законом України № 2148-VIII мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. (пункт 21 розділа XV "Прикінцеві положення" цього Закону)
Відповідно до Конституції України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій гарантує всім непрацездатним громадянам України Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII, (у редакції, що діяв на момент звернення позивача за призначенням пенсії) (далі - Закон України № 1788-XII), яким передбачено, зокрема, 
- громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом ( частина 1 ст. 1 цього Закону);
- за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. ( стаття 2 цього Закону)
- звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. ( стаття 8 цього Закону);
- пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. ( стаття 51 цього Закону);
- право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55 ( абз. 8 частини 1 статті 52 цього Закону) ;
Приписи пункта "е" статті 55 Закону України № 1788-ХІІ (у редакції, що діяла до внесення змін законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII (далі - Закон України №213-VIII) та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі - Закон України № 911-VIII) передбачали, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
У подальшому, з прийняттям Закону України № 213-VIII підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктами "д", "е", "ж" статті 55 Закону України №1788-ХІІ.
04 червня 2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення №2-р/2019, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункта "а" статті 54, статті 55 Закону України № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України № 213-VIII та № 911-VIII.
Єдиний суд конституційної юрисдикції України, приймаючи зазначене рішення, вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.
Внесення змін Законом України № 213-VIII до положень Закону України №1788-ХІІ в частині, зокрема, збільшення на п`ять років спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося, на переконання Конституційного Суду України, без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної  статтею 51  Закону України № 1788, а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону України № 1788 поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54, 55  цього Закону. Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону України № 1788 випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом "а" статті 54, пунктах "а", б", "в", "г", "д", "е", "є" та "ж" статті 55 цього  Закону, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.
Конституційний Суд України визнав зміни, внесені до статті 55 Закону України № 1788-ХІІ законами України №213-VIII та №911-VIII - неконституційними.
Означені норми Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №2-р/2019, тобто з 04 червня 2019 року.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1, у редакції чинній на момент звернення за призначенням пенсії), яким передбачено, зокрема,-
- звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. ( пункт 1.6 Порядку № 22-1);
-  днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону. ( пункт 1.7 Порядку № 22-1)
- орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). ( пункт 4.1. Порядку № 22-1);
-  при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1)перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2)перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3)перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі. ( пункт 4.2. Порядку № 22-1) 
- не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2. цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (пункт 4.3 Порядку № 22-1).
Відповідно до  ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637  (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Розділом " Освіта " Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909) передбачено, що  у загальноосвітніх навчальних закладах передбачено такі посади, зокрема, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 №78 затверджено Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти (далі - Порядок № 78).
Згідно п.4. Порядку № 78 працівникам підприємств,  установ,  організацій,  які крім  основної  роботи  займалися  викладацькою  роботою  у   навчальних  закладах  обсягом  не  менше  ніж  180 годин на навчальний рік, до   стажу  педагогічної  роботи  для виплати надбавки за вислугу років  зараховуються   місяці,   протягом  яких  проводилася  викладацька  робота, працівникам   підприємств,  установ,  організацій,  які  крім  основної    роботи    працювали   за   сумісництвом   на   посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не  менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років 
зараховується  період  роботи  на цих посадах. 
Європейська Конвенція про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція)  , була ратифікована  Законом України N 475/97-ВР  від 17.07.97, та відповідно до  ст.9 Конституції України  є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1  ст.6 Конвенції  , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно статті 1 Першого протоколу  до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Отже, вищевказана норма  гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Відповідно до  ст.8 Конституції України,  ст.6 КАС України  та ч.1 ст.17 Закону України  Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини  від 23.02.2006 року ,суд  при вирішенні справи керується принципом верховенства права,  відповідно до якого зокрема людина,  її права  та  свободи визнаються  найвищими  цінностями  та  визначають  зміст  і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).
Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та  п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року  ).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).
Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Поняття  майно  в першій частині статті 1  Першого протоколу до Конвенції  має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися  майновими правами  і, відповідно,  майном  у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу (див. рішення щодо прийнятності у справі  Броньовські проти Польщі  (Broniowski v. Poland) [ВП], заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X).
Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (див.  рішення у справі "Кечко проти України  (Kechko v. Ukraine), згадане вище, пункт 23).
За певних обставин "легітимне очікування" на отримання "активу" також може захищатися ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "легітимне очікування", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви №68385/10 та №71378/10, §35))

(1)          Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Апеляційний суд зазначає, що посада заступника директора у загальноосвітніх навчальних закладах відсутня у Переліку № 909. Крім того, вказана посада не передбачена серед переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для врахування до спеціального стажу період роботи ОСОБА_1 , на посаді заступника директора з наукової роботи Гімназії №3 в місті Херсоні з 01.09.1995 року по 15.11.1995 року.
Згідно довідки Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради № 276 від 10.12.2020 року про підтвердження виконання роботи, за яку передбачається призначення пенсії за вислугою років, ОСОБА_1 з 01.01.2019 по 26.08.2019 перебувала на посаді методиста з навчальної роботи та вчителем географії за суміщенням на підставі наказу   № 98-к від 01.09.2018., постійно мала у вказаний період 12 годин/тиждень згідно тарифікаційного списку та 5 годин/тиждень по заміні вакантних годин з даного предмета. Аналогічне додаткове навантаження у 5 годин/тиждень по заміні вакантних годин з даного предмета позивачка мала і у період з 01.09.2010 по 31.12.2018.(а.с.40)
Згідно довідки Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради № 157 від 14.06.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день у Херсонському фізико-технічному ліцеї Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті і виконувала роботу вчителя географії з 01.09.2010 по 26.08.2019 включно, мала постійне педагогічне навантаження вчителя географії за суміщенням в обсязі не меншому ніж 16-17 годин/тиждень, що відображено в наказах по ліцею, тарифікаційних списках, атестаційних листах, табелях обліку робочого часу та картках-довідках про нарахування оплати за роботу вчителем, що складає більше 80% робочого часу вчителя з повним робочим днем (18 годин/тиждень) і є підставою для зарахування цього періоду роботи для призначення пенсії за вислугу років.(а.с.41)
У вказаний період позивачка виконувала роботу вчителя  географії Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті за суміщенням в обсязі 12 годин/тиждень, що в свою чергу не меншим за 180 годин на рік, які визначені у п.4 Порядку № 78, тому суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду 1-ої інстанції , що період роботи позивача з 13.01.2019 по 26.08.2019 на посаді вчителя географії (за суміщенням) Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті підлягає зарахуванню стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
При цьому,  статтею 62 Закону № 1788-ХІІ  визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637    встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Стаж позивача за період роботи щодо якого виник спір, також і на посаді вчителя, методиста які містяться у Переліку № 909 підтверджується записами трудової книжки(а.с.23-28).
Аналогійний правовий висновок викладений у постановах Верховного суду по справі №163/555/17 від 06 липня 2020 року, по справі №338/263/17 від 21 травня 2020 року.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та не зарахування ГУ ПФУ в Херсонській області до спеціального трудового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи позивачки з 25.08.2010 р. по 26.08.2019 р. на посаді методиста Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті та з 13.01.2019 року по 26.08.2019 року на посаді вчителя географії (за суміщенням) Херсонського фізико-технічного ліцею Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті не відповідає вищевказаним нормам права та судовій практики,  є протиправним.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

(2) Висновки апеляційного суду:

Судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми матеріального та процесуального права, справу розглянуто повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийнятне та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні.
Апеляційний суд доходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги , та зміни чи скасування рішення суду 1-ої інстанції, а  також вважає, що відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст. 6 та ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 242, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області –залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року-залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та не підлягає   оскарженню  в касаційному порядку, крім випадків, встановлених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складене та підписане 13 грудня 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Кравець О.О.	
Судді	    	Коваль М.П.    Зуєва Л.Є.