КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №355/1016/21                                                                                   Суддя І інстанції - Червонописький В.С.
Провадження № 33/824/4887/2021                                                                               Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
 
05 листопада 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши за   участі  особи,  притягнутої  до  відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника  - адвоката  Прокопчука  О.В.  матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Прокопчука О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2021, щодо,
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Сірійської арабської республіки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2021,  ОСОБА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно із постановою судді ОСОБА_1 15.07.2021 о 10 год. 56 хв. на 77-му км а/д Київ - Харків керував транспортним засобом «TOYOTA CAMRI» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Прокопчук О.В. в інтересах ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2021, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Прокопчук О.В. зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки йому, як громадянину Сирійської Арабської Республіки, який не володіє українською мовою, всупереч його проханню, не було забезпечено перекладача, чим було порушено вимог ст. 268 КУпАП.
Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції за експлуатацію автомобіля без номерного знаку, однак під час оформлення постанови про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП працівниками поліції без попередження ОСОБА_1 було здійснено його огляд на стан сп`яніння, після чого запрошено свідків, яким одразу повідомили про відмову ОСОБА_1 , разом з тим інспектором поліції не було поставлено чітко визначених запитань, з яких можна було б зрозуміти від чого відмовився ОСОБА_1 . Також, апелянт вказує на те, що під час роз`яснення ОСОБА_1 його прав, інспектором поліції не було з`ясовано чи він їх розуміє, а з долученого до протоколу відеозапису взагалі не вбачається, що поліцейськими пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд в найближчому медичному закладі. Зазначає, що на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 телефонує в 102 та викликає наряд поліції, у зв`язку з неправомірними, на його думку, діями поліцейських та пояснює, що до лікарні на проведення огляду поїде з ними. На переконання захисника з відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 при проведені інспектором огляду на стан наркотичного сп`яніння знаходився в адекватному стані і не мав ознак такого сп`яніння. Таким чином, на думку захисника, поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим такий огляд є недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_1 .
Крім того, апелянт посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції не вказано, який порядок проходження огляду було запропоновано ОСОБА_1 , а саме не зазначено, що водієві пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також, що водій відмовився від проходження такого огляду, а також від огляду у закладі охорони здоров`я. 
Посилається апелянт і на те, що суддя безпідставно не взяв до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 липня 2021 року, згідно якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, оскільки даний висновок був зроблений самим ОСОБА_1 після складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та отримання ним тимчасового дозволу на право керування автомобілем, а тому з урахуванням часу за який ОСОБА_1 добрався до Березанської лікарні, твердження суду про те, що зазначений висновок було зроблено після двох годин на проходження медичного огляду, з моменту складання протоколу, на переконання захисника, не відповідає наявним у матеріалах справи фактичним даним та є досить сумнівними. 
Крім того, захисник зазначає, що всупереч п.5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів  фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026 інспектором поліції відеозйомка постійно припинялась і відео реєстратор фіксував окремі епізоди роботи поліцейського, а тому така відео зйомка не може бути належним доказом вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності. 
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка  притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Прокопчука О.В., які підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, дослідивши  наявний   у  справі   відеозапис  подій, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу  поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте,   ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР  дотримано не було.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5.  ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №332985, згідно якого  15.07.2021 о 10:56 годині ОСОБА_1  на 77-му км а/д Київ - Харків Броварського району Київської області керував транспортним засобом «TOYOTA CAMRI» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала, при цьому, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення відмовився, однак останньому працівниками поліції були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
В  свою  чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та   ОСОБА_10  (а.с. 5, 6)  та відеозаписом з місця події (а.с. 14).
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Враховуючи сукупність доказів у справі  приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є  безальтернативною.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що огляд  ОСОБА_1 працівниками  поліції  проведено  без  відповідного попередження, то слід  зазначити, що, перш  за  все, працівниками поліції  огляд   ОСОБА_1 на  стан сп`яніння на  місці  зупинки  (в  розумінні   вимог  ст. 266  КУпАП) не  проводився,  а  проводилась  лише  перевірка наявності  або  відсутності  ознак наркотичного  сп`яніння, зокрема,  щодо реагування зіниць    очей на  світло,   виявлення  тремтіння  рук та  порушення  координація рухів.  Більш  того,  ця  перевірка  працівниками  поліції  проводилась після спілкування з ОСОБА_1 при   винесенні  постанови  за  ст. 121 КУпАП, під  час  якого у  поліцейських  і  виникла  підозра  щодо   наявності у ОСОБА_1 ознак  наркотичного  сп`яніння.
Доводи   апеляційної  скарги  захисника  з  приводу  того, що   інспектором  поліції в  присутності   свідків не  було  чітко задано  питань,  з відповідей на  які   можна  було б  зрозуміти від чого відмовився  ОСОБА_1 , спростовуються даними  відеофайлу № №20210715192336000087,  з  якого  вбачається, що  ОСОБА_1 , працівниками  поліції   у  зв`язку  з  виявленням  у  нього  ознак  наркотичного  сп`яніння, в  присутності  свідків, було  запропоновано  пройти  огляд  на  виявлення  стану  такого  сп`яніння  у  найближчому  медичному  закладі,  від  чого   ОСОБА_1   відмовився,  мотивуючи  тим, що  поспішає.  При  цьому  працівником  поліції  було  роз`яснено,  що така  відмова від  проходження  огляду   є  підставою для   складання  щодо  ОСОБА_1    протоколу  про  адміністративне  правопорушення  за  ст. 130  КУпАП, проте, навіть,  після  такого  роз`яснення,  позиція   ОСОБА_1 щодо  відмови  від  проходження  огляду, залишилась незмінною.
Посилання  в  апеляційній  скарзі  на  те, що  фактично ОСОБА_1   погоджувався   пройти  тест,  проте, з іншими  поліцейськими, для  чого  і телефонував  на  лінію  102,  залишились  під час  апеляційного  розгляду не  підтвердженими,   зважаючи  на  те, що   стороною  захисту  не  доведено,  що   ОСОБА_1   телефонував   саме  на  лінію 102,   а   більш  того,  з   наявного  у  справі відеозапису  вбачається, що  такий  дзвінок   ОСОБА_1   вчиняє  після  складання  протоколу  про  адміністративне  правопорушення. А  тому,   такі  дії ОСОБА_1 не  можуть  свідчити  про  відсутність  в  діях  ОСОБА_1   складу  адміністративного  правопорушення, передбаченого ч.1  ст. 130  КУпАП, а  саме  відмови  від  проходження  огляду  на стан  сп`яніння, зафіксованої на  відеофайлах.
З  приводу доводів  захисника про порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції прав ОСОБА_1 на захист, оскільки йому, як громадянину Сирійської Арабської Республіки, який не володіє українською мовою, всупереч його проханню, не було забезпечено перекладача, чим було порушено вимог ст. 268 КУпАП,  то  такі  доводи також   не знайшли свого підтвердження, адже, відповідно до відеозапису, долученого до матеріалів справи (а.с.14) файли №20210715192233000085, №20210715192336000087 вбачається, що   ОСОБА_1 двічі роз`яснювалися права,  передбачені  ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП,  проте,  будь - яких клопотань   останній  не  заявляв,   та   вільно  розуміючи  працівників  поліції, які  спілкувались  українською мовою, ОСОБА_1   спілкувався  з  ними  російською  мовою.  Більш того, навіть під  час  апеляційного  розгляду,  після роз`яснення суддею Буайту  Б. його прав, в  тому  числі права  мати  перекладача,  ні ним  самим, ні  його захисником - адвокатом Прокопчуком О.В. не заявлялося клопотання про залучення до  справи перекладача. В судовому  засіданні,  яке  проводилось  державною  мовою, ОСОБА_1   чітко  розумів головуючого  та свого  захисника,  проте, на  звернення  до  нього  висловлювався   російською  мовою. Наведені  обставини  свідчать  про те, що   ОСОБА_1   розуміє  українську  мову,  лише  спілкуватись  йому  краще  російською мовою.  
Доводи  апелянта про  те, що  у протоколі  про адміністративне  правопорушення не  зазначено  який  порядок  огляду  було запропоновано  ОСОБА_1 , спростовується змістом самого протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №332985, в якому повно та правильно викладено суть правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 та його дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення ОСОБА_1   п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала, а саме інспектором 1 роти БПП в м. Бориспіль УПП Київської області ДПП старшим лейтенантом поліції Вилковим Д.В., свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , сам ОСОБА_1 відмовився від підпису, при цьому  будь-яких зауважень на цей протокол та дії працівників поліції не подавав. Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №332985 від 15.07.2021 щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
А  доводи  апелянта  про  порушення  порядку  проходження  огляду  на  стан  сп`яніння, взагалі  є  безпідставними,  адже,  огляд поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться тільки щодо встановлення стану алкогольного сп`яніння, а вказані в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені поліцейськими  15.07.2021  у ОСОБА_1 відповідно до п. 1, 4 розділу 1, п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі чого працівниками поліції і було складено направлення до КПН «Березанська міська лікарня Березанської міської ради», (а.с. 4) однак ОСОБА_1 від огляду відмовився, про що в своїх поясненнях підтвердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 5, 6).  Тому будь - яких  порушень у  діях  працівників  поліції не  вбачається.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо залишення  без належної оцінки судом першої інстанції висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.07.2021, згідно якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, адже, як  вбачається  з  оскаржуваної  постанови, суд  не  взяв  до  уваги  даний  доказ, мотивуючи  це  тим, що, відповідно до вказаного висновку, ОСОБА_1 15.07.2021 в порядку самозвернення звернувся до КПН «Березанська міська лікарня Березанської міської ради» для проходження огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння  о 16:40 хв., при  тому, що   зупинений  був  о  10:56 год.,  а відповідно до ст. 266 КУпАПогляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. А  тому,   суд  першої  інстанції,  на  думку  апеляційного суду,  обґрунтовано  не  взяв  до уваги  даний  висновок.
Крім  того, наявність такого висновку не впливає на доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставин, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього складено за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, тобто, відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за порушення п. 2.9 а ПДР України - керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. 
Посилання захисника на те, що відеозапис є   недопустимим доказом,  оскільки не є безперервним, та фіксування здійснювалося лише окремих епізодів, не знайшло свого підтвердження, оскільки при перегляді відеозапису в суді апеляційної інстанції,  встановлено, що хоч відеозапис  і  переривається, проте, закінчення  попереднього  відеофайлу та  початок  нового відеофайлу по часу відображають повну хронологію подій, що  відбулися без  розриву  в  часі. Наявний   на  відеозаписі  незначний розрив  в  часі   лише на  файлах,  на  яких  зафіксовано  виклик  евакуатора, огляд  авто  та   його  погрузка, які  здійснювались працівниками поліції  на  виконання  вимог ст. 266  КУпАП  щодо  усунення  ОСОБА_1 від керування  транспортним  засобом. Проте,   вказана  обставина  ніяким  чином  не  випливає  на доведення  винуватості  ОСОБА_1 за ч. 1  ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, на переконання апеляційного суду, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.   
З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і  підстав для її скасування не вбачаю. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу адвоката Прокопчука О.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити  без задоволення.
 Постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 04.10.2021, якою  ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік -  залишити без змін. 
Постанова оскарженню не підлягає.
           
                 Суддя   
Київського апеляційного суду                                                                       Л.І. Кепкал