ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року                                 м. Дніпро                          Справа №  912/1662/21
     Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),
суддів:                       Чус         О.В., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.                                                                                  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ"
на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.09.2021 р.
( суддя Глушков М.С., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 24.09.2021 р.) 
у справі 
за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ", 
м. Київ
до 
Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, 
м. Олександрія
про стягнення 257 057,02 грн.

                                                 ВСТАНОВИВ:

1.       Короткий зміст позовних  вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про стягнення 257 057,02 грн., з яких: 248 420,05 грн. основний борг, 0,12 грн. пені, 3 % річниху розмірі, 8 636,85 грн., з покладенням на Відповідача судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" посилається на не виконання Відповідачем договору № 4/КЕС від 16.01.2020 р. в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого природного газу.
Відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що договір № 4/КЕС від 16.01.2020 р. припинив свою дію 31.01.2021 р., а тому ніяких поставок газу на підставі вказаного договору не було. Крім того, Відповідач зазначив, що не отримував рахунків на оплату та акта прийому-передачі поставленого газу в лютому 2020. Також, зазначив, що в лютому постачальником газу Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України було Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", згідно з укладеним договором С/145-20 від 12.02.2020 р..

2.        Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у  справі та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15.09.2021р. в задоволенні  позовних вимог відмовлено. 
Рішення суду мотивоване тим, що укладений між сторонами договір на постачання природного газу № 4/КЕС000345 від 16.01.2020 р. припинив свою дію 31.01.2020 р. та не містить умов щодо автоматичної пролонгації його дії на лютий місяць 2020 р.. Разом з тим, Відповідач повністю виконав свої зобов`язання за Договором, а саме оплатив вартість поставленого по Договору природного газу в розмірі 35 977 м. куб., в сумі 199 995,77 грн..
Також, суд першої інстанції зазначив, що звертаючись до суду з позовом про оплату вартості газу поставленого за твердженням Позивача на виконання умов Договору в лютому 2020 р., останній не вірно обрав спосіб захисту, оскільки Договір виконаний сторонами повністю і в рамках виконання Договору не поставлявся природний газ в лютому 2020. В даному випадку ефективним способом захисту прав власника може бути витребування безпідставно набутого майна та/або відшкодування вартості безпідставно набутого майна на підставі ст. 1212 Цивільного Кодексу України.
Крім того, суд послався на неможливість застосування при розгляді даної справи принципу jura novit curia (“суд знає закони”) та самостійно здійснити правову кваліфікацію відносин, які склалися між сторонами, оскільки матеріали справи не містять доказів несанкціонованого відбору Відповідачем природного газу, який належить саме Позивачу, та враховуючи, що Відповідач має договірні відносини щодо поставки газу у лютому 2020 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", яке не брало участі у справі, а питання хто є власником природного газу, який отримав Відповідач у лютому 2020, не було предметом дослідження у даній справі. 

3.            Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
      Не погодившись  з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти  нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 

4.            Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що за приписами розділу II Правил постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугвід 30.09.2015 р. № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827 (надалі - Правила) підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; включення  споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутність простроченої заборгованості Споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником ( за його наявності ), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.
Водночас, на думку Скаржника, закінчення дії договору постачання природногогазу не є підставою для автоматичного виключення Споживача з Реєстру споживачів постачальника, а також не свідчить проприпинення можливості доступу Споживача до точок входу/виходу з газорозподільної системи Оператора, відтак, зазначені обставини не свідчать про відсутність у Відповідача можливості самостійного споживання природногогазу поза межами дії укладеного між сторонами договору.
При цьому Скаржник зазначає, що факт постачання Позивачем природного газу в період з 01.02.2020 р. по 29.02.2021 р. на об`єкт Відповідача підтверджується даними Інформаційної платформи SAP Оператора газотранспортної системи - ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" з відомостями остаточної алокації відборів споживача за ЕІС-кодом 56XQ0000E8YNV00A за лютий 2020 обсяг 44 688,00 тис.м.куб.. Згідно проведеною алокацією, загальний обсяг спожитого відповідачем природного газу в період з 01.02.2020 р. по 29.02.2020 р. становив 44 688,00 тис.м.куб..
Скаржник наголошує на тому, що оскільки Позивачем підтверджено фактичне споживання у спірний період саме через постачальника - ТОВ «ЕКОТЕХНОШВЕСТ», а Відповідачем не надано доказів припинення доступу до точок входу, тому відносини між сторонами були пролонговані за наслідками конклюдентних дій. При цьому, відсутні докази й надсилання Позивачу обґрунтованої відмови Відповідача від підписання актів приймання-передачі, а також Відповідач не наводить аргументів та не надає доказів щодо інших обсягів споживання, самостійного обмеження ( припинення ) власного газоспоживання лише стверджує, що постачальником природного газу в спірному періоду був ТОВ «Енергогазрезерв», але не надає в підтвердження ніяких доказів, що газ Відповідачем був отриманий саме від ТОВ «Енергогазрезерв».
Скаржник вважає, що надані ТОВ "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" акти приймання-передачі, скріншоти з Інформаційної платформи SAP ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" як підтвердження надання послуг з розподілу природного газу, відібраного з точки виходу ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", є належними та допустимими доказами у даній справі, котрі підтверджують обсяги споживання природного газу Відповідачем протягом спірного періоду.
Відтак, на думку Скаржника, обов`язок Покупця оплатити товар, зважаючи на приписи ст. 692 ЦК України, виникає з моменту його прийняття. Чиним законодавством не передбачено можливості як бездоговірного, так і безоплатного постачання Постачальником Споживачам природного газу, натомість визначено обов`язок Покупця оплатити товар з моменту його отримання.

5.         Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
      Від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.  Також, Відповідач просить провести розгляд апеляційної скарги у справі № 912/1662/21 без участі представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Зокрема, Військова частина посилається на те, що договір № 4/КЕС від 16.01.2020 р., на який посилається Позивач припинив свою дію 31.01.2021 р., а тому ніяких поставок газу на підставі вказаного договору не було. Разом з тим, Відповідач здійснив оплату отриманого від Позивача у січні газу відповідно до умов  Договору № 4/КЕС від 16.01.2020 р. у повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 327 від 18.02.2020 р.. Тому вимога щодо сплати додаткових грошових коштів є безпідставною.
Крім того, у відзиві Військова частина посилається на те, що в лютому постачальником газу Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України було Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", згідно з укладеним договором С/145-20 від 12.02.2020 р..
Військова частина також вказує на те, що не отримувала від Позивача рахунків на оплату та акта приймання-передачі поставленого газу в лютому 2020 р.. 
Військова частина вважає, що довела факт виконання умов Договору № 4/КЕС від 16.01.2020 р. у повному обсязі. Підстави для стягнення з Військової частини будь-яких коштів на підставі вказаного договору відсутні.

6.            Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Автоматичною системою  документообігу для вирішення питання про призначення справи до розгляду визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Чус О.В., Подобєда І.М..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.11.2021 р. відновлено строк подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 02.12.2021 р..
        Сторони в судове засідання своїх представників не направили, хоча були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, із заявою до суду про відкладення розгляду справи з зазначенням будь-яких поважних причин неможливості явки їх представників в судове засідання або з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до частини 4 ст. 197 ГПК не зверталися.
      Враховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності зазначених представників.
    У судовому засіданні 02.12.2021 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи.
16.01.2020 р. між   Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ"   ( Постачальник ) та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  ( Споживач ) укладено Договір на постачання природного газу № 4/КЕС000345, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується забезпечити поставку у 2020 році ( Газове паливо (ДК 021:2015:09120000-6  - Природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями )).
Згідно з п. 1.2 договору, поставка природного газу здійснюється протягом періоду споживання у січні 2020 року у обсязі – 35   977 куб.м., в тому числі виходячи із нижчезазначеного помісячного обсягу: січень 35   977 куб.м. 
П. 2.8. Договору передбачено, що визначення ( звіряння ) фактичного об`єму поставленого ( спожитого ) газу між Сторонами здійснюється в наступному порядку: 3а підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм розподіленого ( протранспортованого ) газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ/ГТС. На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГТС та/або на підставі даних оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу Споживачем, об`єм поставленого (спожитого) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГТС та/або на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду для вирішення спору з приводу об`єму спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, об`єм та вартість поставленого газу встановлюється відповідно до даних Постачальника. У випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акта приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 15 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а об`єм спожитого газу встановлюється Постачальником відповідно до даних Оператора ГТС та/або на підставі даних оператора ГРМ.
П. 3.1 договору передбачено, що ціна газу становить 5   558,99 грн. з урахування транспортування та ПДВ. 
Відповідно до п. 3.3 договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п. 3.1 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.
Відповідно до п. 4.2. договору розрахунковий період за Договором становить один календарний    місяць – з 09.00 години першого дня місяця до 09.00 години першого дня наступного місяця включно.
Згідно з п. 4.1. Договору, оплата Оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті на розрахунковий рахунок Постачальника у вигляді 100 % оплати до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Договір вступає в силу з моменту підписання і діє в частині постачання природного газу до 31.01.2020 р., а в частині розрахунків – до їх повного закінчення.
Договір підписаний та скріплений печатками сторін.
За твердженням Відповідача на виконання умов даного договору Позивачем поставлено природний газ Військовій частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в обумовленому Договором об`ємі – 35 977 куб.м., про що сторонами 18.02.2021 р. підписано акт № 310 приймання-передачі природного газу на суму 199 995,77 грн. Вартість вказаного газу оплачена згідно з платіжним дорученням № 327 від 18.02.2021 р.. 
Вказані фактами сторонами визнаються та не заперечуються. Доказів отримання вказаного природного газу та оплати його вартості суду надано не було. 
За твердженням Позивача на виконання п. 1.1. Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" поставлено Військовій частині 2269 Національної гвардії України наступні обсяги природного газу: у лютому 2020 року 44,688 тис. м куб. підтвердженням чого є Акт приймання-передачі природного газу за лютий 2020 року до Договору та інформація щодо спожитих обсягів природного газу Споживачем у лютому 2020 року (скріншот з інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України"). Позивачем 11.03.2020 р. Відповідачу направлено рахунок на оплату № 510 на суму 248 420,05 грн. та акт приймання-передачі природного газу на суму 248 420,05 грн. за лютий 2020 року, а Відповідачем отримано 13.03.2020 р. рахунок та акт приймання-передачі природного газу за лютий 2020, що підтверджується інформацією з сайту Нова пошта по трек коду 20450213539110. Відповідач отримав акти приймання-передачі природного газу за лютий 2020 року, але не підписав їх, обґрунтованої відмові від підписання вказаного акта не направив, тому Позивач вважає акти приймання газу оформленими належним чином, відповідно до пп. 2.8.3. Договору. Остаточний розрахунок за фактично поставлений природний газ здійснюється Споживачем до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Акт приймання - передачі природного газу на суму 248 420,05 грн. термін сплати до 25.03.2020 р.. Але Відповідач не виконав умови Договору та не сплатив за спожитий газ в терміни передбачені договором. Тому заборгованість по акту за лютий складає: 248 420,05 грн. Загальна сума заборгованості по вище вказаному акті-приймання передачі природного газу на 26.05.2021 р. складає: 248 420,05 грн.
Відповідач в свою чергу заперечує твердження позивача та зазначає, що природний газ в лютому 2021 поставлений Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України Товариством з обмеженою відповідальністю ""Енергогазрезерв".
Судом першої інстанції встановлено, що Договір на постачання природного газу № 4/КЕС000345 від 16.01.2020 р. виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ"    ( Постачальник ) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України у повному обсязі та припинив свою дію 31.01.2020 р., відповідно до п. 11.1 Договору. Вказаний факт сторонами не спростований.
Доказів укладення додаткових угод про продовження дії Договору, в тому числі на поставку природного газу на лютий 2020 року сторонами не надано. 

8.     Оцінка аргументів учасників справи і  висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної  скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного. 
    Відтак, враховуючи нездійснення наразі Відповідачем оплати вартості поставленого природного газу та штрафних санкцій за несвоєчасно оплачений товар за Договором на постачання природного газу № 4/КЕС000345 від 16.01.2020 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ"   звернулось до господарського суду з позовними вимогами до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  про стягнення означеної суми основного боргу та штрафних санкцій.
Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати вартості поставленого товару та штрафних санкцій за порушення  ( прострочення у     виконанні ) зобов`язань зі своєчасної оплати, обумовленого в договорі товару.
Беручи до уваги правову природу укладеного Договору на постачання природного газу № 4/КЕС000345 від 16.01.2020 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2  ст. 712 ЦК України  передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.
Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.
Беручи до уваги встановлену  ст. 204 ЦК України  та не спростовану в межах цієї справи в порядку  ст. 215 цього Кодексу  презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11,  509 ЦК України  та ст. ст. 173,  174 ГК України  підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.
Як встановлено ч. 1  ст. 265 ГК України, ст. ст. 655,  662  та  663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1  ст.712 цього Кодексу  безпосередньо закріплений і для договору поставки.
Наразі, отримання коштів - вартості поставленого товару таштрафних санкцій за прострочення виконання такого зобов`язання з своєчасної оплати поставленого товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні  ст. 5 ГПК України  та  ст. 15 ЦК України  правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.
Відповідно до ч. 1  ст. 193 ГК України  та  ст. 526 ЦК України  зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1  ст. 530 ЦК України  якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7  ст. 193 ГК України  та  ст. 525 ЦК України  встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами  ст. 629 ЦК України  щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до  ст. 202 ГК України  та  ст. 598 ЦК України  зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором, що зумовлює право Позивача у разі несвоєчасної оплати на нарахування у відповідності до його умов штрафних санкцій, а саме пені та ст. 625 ЦК України.
        Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських  судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх  процесуальних  прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 73 ГПК України  доказами  є будь-які дані, на підставі яких  судвстановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.  Докази  подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні  факти,  які обґрунтовують його вимоги та заперечення. 
Отже, відповідно до правил доказування Позивач, посилаючись на не виконання з боку Відповідача зобов`язань за Договором на постачання природного газу № 4/КЕС000345 від 16.01.2020 р. в частині поставленого у лютому 2020 року 44,688 тис. м куб. на суму 248 420,05 грн., повинен довести зазначені обставини належними доказами.  
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України). 
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Однак, як встановив  суд  першої інстанції, договір на постачання природного газу № 4/КЕС000345 від 16.01.2020 р. виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ"    ( Постачальник ) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України у повному обсязі та припинив свою дію 31.01.2020 р., відповідно до п. 11.1 Договору та не містить умов щодо автоматичної пролонгації його дії на лютий місяць 2020. Вказаний факт сторонами не спростований. Доказів укладення додаткових угод про продовження дії Договору, в тому числі на поставку природного газу на лютий 2020 року сторонами не надано. 
Натомість, Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог і зокрема отримання від Позивача у лютому 2020 року 44,688 тис. м куб. на суму 248 420,05 грн., зазначає, що природний газ в лютому 2021 поставлений Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", відповідно до умов Договору № С/145-20 від 12.02.2020 р., укладеного між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", надавши відповідну копію угоди до матеріалів справи. Крім того, Відповідач наголошує, що не отримував від Позивача рахунків на оплату та акта прийому-передачі поставленого газу в лютому 2020 р..
Отже, враховуючи, що укладений між сторонами договір на постачання природного газу № 4/КЕС000345 від 16.01.2020 р. припинив свою дію 31.01.2020 р. та не містить умов щодо автоматичної пролонгації його дії на лютий місяць 2020, а також те, що матеріали справи не містять доказів несанкціонованого відбору Відповідачем природного газу, який належить саме Позивачу, та враховуючи, що Відповідач має договірні відносини щодо поставки газу у лютому 2020 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", яке не брало участі у справі, а питання хто є власником природного газу, який отримав Відповідач у лютому 2020, не було предметом дослідження у даній справі, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про неможливість застосування при розгляді даної справи принципу jura novit curia (“суд знає закони”) та самостійного здійснення правової кваліфікацію відносин, які склалися між сторонами. 
З огляду на викладене апеляційний господарський  суд  погоджується з висновком місцевого  господарського  суду  про те, що позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю.
9.     Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення  залишенню без змін.

10. Судові витрати.
       У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОТЕХНОІНВЕСТ" залишити без задоволення. 

Рішення  Господарського суду  Кіровоградської області від 15.09.2021 р. у справі № 912/1662/21 залишити без змін. 

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

          Повний текст постанови складено  06.12.2021 р.

Головуючий суддя                                                                       І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                            О.В. Чус

Суддя                                                                                           І.М. Подобєд