КИЇВСЬКИЙАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції Тиханський  О.Б.
Єдиний унікальний номер справи № 372/ 3293/2020
Апеляційне провадження №22ц/824/11209/2021
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
16 листопада  2021 року                                                                                   м. Київ       
 
Київський  апеляційний суд   у складі   колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Мережко М.В.,
суддів                      - Верланова С.М., Савченка С.І.,
           секретар                   - Мороз Н.В. 
Розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за  апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського   районного суду Київської області  від 24 травня  2021 року  у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа  Обухівська районна державна нотаріальна  контора  про встановлення факту  проживання однією сім`єю  та про зміну черговості  права на спадкування.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -
 
В с т а н о в и в :
 
      У  вересні  2020 року позивачка звернулася із зазначеним  позовом до   суду .
      Ухвалою судді  Обухівського  районного суду Київської області від 04 листопада 2020 року  відкрито  провадження у справі.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 березня 2021 року закрито підготовче  провадження у справі.
 Ухвалою  Обухівського  районного  суду  Київської області   від   24 травня  2021  року  позовну заяву  залишено без розгляду з підстав  п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України  (належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився   в судове засідання  або не повідомив  про причини неявки, крім випадку, якщо від нього  надійшла заява про розгляд  справи за його відсутності  і його нез`явлення  не перешкоджає розгляду справи).  
       Позивачка ОСОБА_1   подала апеляційну скаргу на ухвалу , в якій  просить суд скасувати ухвалу посилаючись на порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі зазначає , що суд дійшов помилкового висновку,що є підстави для залишення позову без розгляду  у зв`язку із повторною неявкою позивачки. 
    Відповідно до  ст. 44  ЦПК України,  особи , які  беруть участь у справі  зобов`язані  добросовісно  здійснювати свої процесуальні  права і виконувати  процесуальні обов`язки.
   Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України  сторони  були своєчасно     повідомлені про день та час розгляду справи на 19 жовтня 2021  року , 16 листопада 2021року   за адресами, які були зазначені в матеріалах справи, Заяв щодо зміни  місця проживання  або місцезнаходження від    сторін    не надходило. Заяв про  причини неявки в судове засідання  від   апелянта   до апеляційного суду  не надходило. Відповідачка ОСОБА_2 надіслала заяву про розгляд справи  без її участі .  
   Відповідно до ст. 372 ЦПК  України  суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
   Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи ,що сторони  повідомлені про день та час розгляду справи  належним чином , підстави вважати причини неявки до суду  поважними відсутні . 
    Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
    Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
    Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
    Відповідно до ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
     Відповідно до ст. 12 ЦПК України   цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
    Апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких  підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).
  Як видно із матеріалів , справа  перебувала у провадженні Обухівського  районного суду Київської області  з вересня 2020 року  . 
Ухвалою судді  Обухівського  районного суду Київської області від 04 листопада 2020 року  відкрито  провадження у справі .
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 березня 2021 року закрито підготовче  провадження у справі.
 В подальшому справа призначалась   до розгляду  - 
 На 16 квітня  2021 року  (т.1 а.с. 240  - неявка сторін) , сторони  повідомлені належним чином , від  позивачки  надійшло клопотання про відкладення розгляду справи  у зв`язку  із введенням карантину   спричиненого  коронавірусом  SARS -CoV -2 , та погіршенням її самопочуття  (т.1 а.с. 237 .)  Будь-яких доказів щодо  хвороби  позивачки до заяви не долучено , і до апеляційної скарги  таких доказів не надано .
 Відповідачка ОСОБА_2   подала заяву про розгляд справи у її відсутність та про залишення  позову без розгляду (т.1 а.с. 238-239) . 
На 24 травня  2021 року  (т.2 а.с. 9 - неявка сторін), сторони належним  чином повідомлені (т.2 а.с.  3-5). Від позивачки надійшла заява  про відкладення розгляду справи  у зв`язку із погіршенням стану її здоров`я та у зв`язку із введенням  карантину   спричиненого  коронавірусом  SARS -CoV -2 . Доказів щодо  погіршення стану здоров`я позивачка не надала ні суду першої інстанції , ні суду апеляційної інстанції ( т,2 а.с. 8) .
  Відповідачка ОСОБА_2   подала заяву про розгляд справи у її відсутність та про залишення  позову без розгляду  ( т.2 а.с. 6-7)
Отже, вбачається, що належним чином повідомлена позивачка неодноразово не з`являлася у судове засідання.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Вказана позиція неодноразово підтримувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.
Отже, враховуючи те, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався,   позивачка належним чином була повідомлена про призначення справи до розгляду, про дату та час розгляду справи, двічі поспіль  позивачка   не з`явилася у судове засідання, суд першої інстанції правомірно залишив позов без розгляду на підставі пункту 3 частин першої статті 257 ЦПК України.
Доводи  апеляційної скарги  про те, що суд  першої  інстанції  не врахував ,що залишення позову без розгляду  можливе лише у зв`язку із неявкою в судове засідання , а не в підготовче  засідання  є безпідставними . Так з матеріалів справи видно ,  що підготовче  засідання було закрито 03 березня 2021 року, і після  цього справа призначалась до розгляду  саме в судове  засідання на 16 квітня 2021 року та 24 травня 2021 року, в які позивачка не з`явилась .
 Заяви про відкладення  розгляду справи у зв`язку  із запровадження заходів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), не заслуговують на увагу, оскільки  позивачка  не була позбавлена можливості порушити перед судом клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з дотриманням положень статті 212 ЦПК України. 
Разом з тим, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити про те, що посилаючись на встановлені в Україні карантинні обмеження, заявником не було враховано, що такі обмеження  не поширюються на строк розгляду справи, який є службовим, а отже не вчинення позивачем та його представником відповідних дій, передбачених ЦПК України (проведення судового засідання в режимі відеоконференції тощо), не свідчить, що оскаржувана ухвала  постановлена  з порушенням закону
Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі № 675/1538/19 (провадження № 61-2546св21).
При цьому, залишення заяви без розгляду не порушує право позивача на судовий захист, оскільки відповідно до положень частини другої статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з тією ж позовною заявою.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові  КЦС Верховного Суду  від 31 серпня 2021 року  (справа № 570/ 5535/ 17) .
  Статтею 44 ЦПК України визначено , що  зловживання  процесуальними правами є неприпустимим.   
Судом першої інстанції  надано належну оцінку поведінці позивачки  , вжито усіх необхідних заходів для надання позивачці достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.
З огляду на вищевикладене, доводи  апеляційної  скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
   Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.  Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.  
    Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.  
     Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.  
    Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").      
Перевіряючи  законність і обґрунтованість  постановленої ухвали, в межах доводів  апеляційної скарги,  колегія суддів вважає, що  ухвала  є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування  відсутні.
Керуючись ст.ст. 365, 367,369, 374,375,  381 - 384  ЦПК України , суд,-
    
П о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.   
Ухвалу  Обухівського   районного суду Київської області  від 24 травня  2021 року залишити без змін.  
Постанова  суду апеляційної інстанції набирає законної сили з  дня її прийняття.                
Касаційна скарга  на судове рішення  подається протягом  тридцяти днів  з  дня його проголошення, а в разі проголошення  вступної та резолютивної частини   судового рішення  з дня складення повного судового рішення безпосередньо до  суду касаційної інстанції.
Повний  текст судового рішення   виготовлений  23 листопада   2021 року .     
Головуючий                                                     
 
Судді