Ухвала
 
30 листопада 2021 року
м. Київ       
справа № 753/22239/17
провадження № 51-5553 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року у кримінальному провадженні щодо перегляду за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2004 року щодо нього, 
встановив:
У касаційній скарзі засуджений просить переглянути вказані судові рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.
За приписами пунктів 3, 4, 5 частини 2 статті 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Зі змісту касаційної скарги слідує, що у вступній частині зазначено, що вона подана, серед іншого, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2021 року, при цьому в мотивувальній частині йде мова про ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 24 та 26 квітня 2021 року, а у вимогах ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2021 року. Разом з тим, як копію судового рішення, що оскаржується, засудженим додано копію ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 
26 квітня 2021 року, чим допущено суперечностей, які позбавляють суд можливості однозначно визначити предмет оскарження.
Що стосується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, то таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
З касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 як на підстави для скасування оскаржуваних судових рішень вказує на неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК України), невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України), істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ч. 1, п. 2, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України) та порушення норм матеріального права.
Однак, засудженим не враховано, що неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, є підставами для зміни чи скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду.
Окрім цього, вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 посилається на допущені, на його думку, порушення вимог статей 8, 9, 94, 370 КПК України не наводячи конкретних аргументів на обґрунтування їх порушення. Натомість доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до цитування вказаних норм кримінального процесуального закону.
Також, посилаючись на порушення пунктів 2, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, засудженим не наведено конкретних доводів в цій частині.
Усуваючи недоліки касаційної скарги в цій частині, засудженому варто врахувати, що за змістом статей 459 – 467 КПК України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. Предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року у кримінальному провадженні щодо перегляду за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2004 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.                             
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                   ОСОБА_3