Номер провадження: 22-ц/813/2274/21 
Номер справи місцевого суду: 947/5947/20
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 27

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року                                                м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –
ВСТАНОВИВ:

18 березня 2020 року до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою звернувся представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , в якій просив суд стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.03.2006 року у розмірі 30314,55 грн, яка складається з: 16 358,40 грн – заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 033,92 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно зі ст. 625 ЦК України, 6 002,49 грн – нарахована пеня, 500,00 грн – штраф (фіксована частина) та 1 419,74 грн – штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 2 102,00 грн (а.с. 1-74).
01 липня 2020 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Петренко В.С.) позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.03.2006 року у розмірі 16358 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн 40 коп., яка складається з: 16 358 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн 40 коп. – заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) грн 29 коп. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 109-114).
24 липня 2020 засобами поштового зв`язку представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилова Олена Леонідівна направила апеляційну скаргу на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року. Апелянт не погоджується з вказаним рішенням в частині незадоволених вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими на прострочений кредит, вважає, що воно в цій частині є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт пояснює, що відповідач, після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії , щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а користування карткою свідчить про укладення сторонами кредитного договору. З виписки чітко вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кошти в банкоматах, розраховувався за товари та послуги та ін. Крім того, відповідач частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці. На думку апелянта, суд не мав підстав для відмови в частині позовних вимог, оскільки сторони погодили сплату пені та штрафів, що підтверджується частковим погашенням наявної заборгованості та користування кредитними коштами. У зв`язку зі значними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 04.03.2020 року має заборгованість 30314,55 грн. На думку апелянта, суд передчасно дійшов висновків про відмову в задоволенні позову, не врахував вищевказані обставини та звільнив відповідача від відповідальності з одних лише формальних міркувань. Апелянт просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року в частині не задоволених позовних вимог, щодо стягнення заборгованості за відсотками нарахованими за прострочений кредит, пені та штрафів і ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 116-121).
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржуване заочне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Суд першої інстанції зауважив, що не містить укладений у вигляді анкети-заяви кредитний договір б/н від 17 березня 2006 року, підписаний сторонами, і строк повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд першої інстанції вважав, що АТ КБ "ПриватБанк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів (а.с. 113).
Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1500 гривень на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 54-54 зворот).
Як вбачається з виписки по картковому рахунку відповідача, останній користувався наданими Банком кредитними коштами та періодично здійснював погашення кредиту (а.с. 31-51).
Як вбачається з Довідки, наданої позивачем, між Банком та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким відповідачу було видано кредитні картки, строк дії останньої картки датується останнім днем січня 2022 року (а.с. 53).
Як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі позивач вказував на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а тому на момент звернення до суду з позовом у ОСОБА_1 перед Банком утворилася заборгованість, яка складається з: 16 358,40 грн. – заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 033,92 грн. – заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно зі ст. 625 ЦК України, 6 002,49 грн – нарахована пеня, 500,00 грн – штраф (фіксована частина) та 1 419,74 грн – штраф (процентна складова), тобто всього у розмірі 30 314,55 грн (а.с. 3, 120).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. 
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З огляду на це, враховуючи те, що відповідач дійсно користувався кредитними коштами, однак свої зобов`язання в повній мірі перед Банком не виконав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту.
Апеляційний суд також погоджується із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів з відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження погодження сторонами відсоткової ставки за користування кредитними коштами, розмір пені та штрафів, які просив стягнути позивач, оскільки в матеріалах справи відсутня Довідка, підписана відповідачем, про умови кредитування.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивача частково підлягає стягненню заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 6 033,92 грн (а.с. 3, 120). 
Розрахунок даної заборгованості було здійснено із застосуванням позивачем відсоткової ставки за користування кредитом – 86,4% річний (а.с. 30-30 зворот), зазначаючи при цьому, що такий розмір відсоткової ставки, передбачений Умовами та Правилами, що почали діяти з 01.03.2019 року, а також те, що такий розмір відсоткової ставки узгоджений сторонами (а.с. 120).
Однак, апеляційний суд не погоджується з вказаними твердженнями апелянта, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Отже, якщо сторони кредитного договору досягли домовленості щодо усіх його істотних умов, у тому числі щодо надання його умовами права банку на збільшення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури.
Оскільки зміна умов кредитування відбулася в односторонньому порядку, а матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідача було повідомлено про такі зміни, та відсутні відомості про те, що відповідач погодився зі зміненими умовами кредитування, в тому числі з вказаним розміром відсоткової ставки, апеляційний суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача в цій частині, зробивши власний розрахунок заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки сторонами відповідно до кредитного договору не встановлений розмір таких процентів, то розрахунок заборгованості необхідно здійснити на підставі положень ст. 625 ЦК України з урахуванням лише трьох процентів річних від простроченої суми, оскільки позивачем не було заявлено вимог стосовно стягнення інфляційних втрат з відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у цивільній справі № 127/15672/16-ц невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом 18 березня 2020 року. Таким чином, період, за який з відповідача підлягає стягненню заборгованість на підставі ст. 625 ЦК України, обмежується трьома роками, тобто з 18 березня 2017 року по 18 березня 2020 року.
Розрахунок здійснюється за формулою:
Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де
С - сума заборгованості,
Д - кількість днів прострочення.
Так, за період з 18.03.2017 року до 31.12.2019 року: 
16 358,40 x 3% x 1019 днів : 365 днів : 100 = 1 370,07 грн.
За період з 01/01/2020 до 18/03/2020
16 358,40 x 3 % x 78 днів : 366 днів : 100 = 104,59 грн.
Тобто, всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками, нарахованими на підставі ст. 625 ЦК України, у розмірі 1474,66 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позов фактично задоволено на суму 17833,06 грн, тобто на 59% від заявленої ціни (30314,55 грн).
Підтверджені понесені позивачем судові витрати складаються із судового збору за звернення з позовом (2102 грн) та з апеляційною скаргою (3153 грн), всього на суму 5255 грн.
Тому з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача в сумі 5255 грн х 59% = 3100,45 грн.
Отже, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції в частині незадоволення вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України скасовує та ухвалює в цій частині нове рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни – задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року в частині незадоволення вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України – скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, у розмірі 1474 гривні 66 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат) судовий збір за звернення до суду з позовом та за подання апеляційної скарги у розмірі 3100 гривень 45 копійок.
В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

23.11.2021 року                                                                 м. Одеса