Ухвала
іменем України
 
15 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 555/540/21
провадження № 51-5116ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року.
Встановлені обставини
Слідчий суддя Березнівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року повернув ОСОБА_4 скаргу на постанову слідчого Третього слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташованого в м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 30 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження № 52020000000000069
від 23 січня 2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК, оскільки скаргу подано на постанову слідчого, який знаходиться поза межами територіальної юрисдикції цього суду.
Рівненський апеляційний суд ухвалою від 16 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без задоволення, а зазначену ухвалу слідчого судді – без змін.
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду ухвалою від 1 листопада 2021 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою від 28 жовтня 2021 року на вище вказані рішення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 310 і ч. 4 ст. 424 цього Кодексу вони
не підлягають касаційному оскарженню.
Суть питання
12 листопада 2021 року ОСОБА_4 повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою від 28 жовтня 2021 року.
Мотиви Верховного Суду
Згідно з ч. 2 ст. 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та іншими законами України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.
Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Положення статей 424, 425 КПК не передбачають можливості повторного оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи. Конституційний Суд України Рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення в положенні п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства «забезпечення … касаційного оскарження рішення суду» у системному зв`язку з положеннями ч.1 ст. 8, ст. 125 Основного Закону означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.
Так, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року судом касаційної інстанції постановлено остаточне рішення від 1 листопада 2021 року.
Оскільки Верховний Суд уже прийняв рішення щодо касаційної скарги ОСОБА_4 від 28 жовтня 2021 року на ухвалу слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року, колегія суддів дійшла висновку, що ця касаційна скарга не може бути розглянута судом касаційної інстанції вдруге.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи наведене, оскільки оскаржувані судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а ухвала суду касаційної інстанції
від 1 листопада 2021 року є остаточною і оскарженню не підлягає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області
від 24 березня 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                                 ОСОБА_3