ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5721/20                                        Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2021 року                                                                      м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б., 
суддів:                              Беспалова О.О.
Грибан І.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  31 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В 
До Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся із позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України в особі Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Міністерства внутрішніх справ України (надалі – відповідач), з урахування уточненої позовної заяви, просив суд:
- визнати протиправної бездіяльність Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) щодо встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 у період з 28.10.2010 по 26.10.2011 додаток до листа адвоката Колесникової Г.В. вих. №4 від 04.02.2020;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію МВС України прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 щодо встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 у період з 28.10.2010 по 26.10.2011;
- визнати протиправними дії та бездіяльність Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови прийняти постанову щодо встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 на туберкульоз легень з проходженням військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 в період з 28.10.2010 по 26.10.2011;
- зобов`язати Центральну медичну (військово-лікарську) комісію Міністерства внутрішніх справ України за результатами розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_1 прийняти постанову щодо встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 на туберкульоз легень з проходженням військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 в період з 28.10.2010 по 26.10.2011.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2018 у справі №757/2940/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2019, встановлено факт захворювання ОСОБА_1 під час проходження військової служби на посаді стрілка 1-го відділення 2-го взводу третьої стрілецької роти у період з 28.10.2010 по 26.10.2011, що, за твердженням представника позивача, є підставою для винесення Центральною медичною (військово-лікарською) комісією Міністерства внутрішніх справ України постанови про встановлення причинного зв`язку захворювання на туберкульоз легень ОСОБА_1 з проходженням ним військової служби. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від  31 травня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Міністерства внутрішніх справ України щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 щодо встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням останнім обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_2 у період з 28.10.2010 по 26.10.2011, як додаток до заяви адвоката Колесникової Г.В. від 04.02.2020 вих. №4;
- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , як додаток до заяви адвоката Колесникової Г.В. від 04.02.2020 вих. №4, щодо встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням останнім обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_2 у період з 28.10.2010 по 26.10.2011, з урахуванням викладених у даному рішенні суду висновків;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено;
- присуджено здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 840,80 грн. (восьмисот сорока грн. 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України в особі Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Міністерства внутрішніх справ України (код ЄДРПОУ 00032684, адреса: 01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Міністерство внутрішніх справ України звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що для проведення військово-лікарської експертизи у військовослужбовця (колишнього військовослужбовця) Національної гвардії України було необхідне відповідне направлення до ВЛК, якого у даному випадку не було, а тому ЦВЛК МВС України не мала правових підстав для встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 на туберкульоз легень з проходженням військової служби. При цьому, представником відповідача наголошено на тому, що рішеннями судів, прийнятих у справі №757/2940/14-ц, не визначено обов`язку ЦВЛК МВС України щодо встановлення такого причинного зв`язку. 
Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, де зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а скарга апелянта є необґрунтованою.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року по справі №757/2940/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2019 року, за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди вирішено стягнути з державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 100000 грн.
При цьому, у мотивувальній частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року по справі №757/2940/14, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2019, встановлено наступне:
“Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді стрільця з 24 жовтня 2010 року до 24 жовтня 2011 року /т. І а. с. 12 - копія військового квитка; окремий додаток до матеріалів справи, а. с. 23, 24-26 - довідка військового комісаріату, копія військового квитка/.
Згідно з архівною довідки № 193 від 27 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_1  наказом №217 від 29 жовтня 2010 року зарахований в списки особового складу частини та призначений стрільцем навчального збору. Наказом № 228 від 15 листопада 2010 року призначений стрільцем 1 відділення 2 взводу 3-ї стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) /т. ІІ а. с. 245/.
Військова частина НОМЕР_2 внутрішніх військ МВС України (м. Донецьк) на даний час ліквідована. Її правонаступником визнана військова частина НОМЕР_3 Національної гвардії України (м. Харків) /т. ІІ а. с. 12-19, 60, 191/.
У період проходження військової служби ОСОБА_1 виконував службово-бойові завдання щодо конвоювання і охорони підсудних та засуджених під час судових процесів /т. І а. с. 75 - службова характеристика/, у тому числі спецконтингенту хворого на туберкульоз /окремий додаток до матеріалів справ, а. с. 35-36, 28-34 - висновки службового розслідування/.
Як вбачається із відповіді ЦРЛ Володарського району №96 від 16 квітня 2014 року, згідно із записом в амбулаторній карті № НОМЕР_4 поліклініки Володарської ЦРЛ ОСОБА_1 02 вересня 2010 року обстежений флюрографічно: серце та легені в нормі. До 06 грудня 2011 року ОСОБА_1 з приводу патології легень не звертався /т. І а. с. 142/.
ОСОБА_1 з 07 січня 2011 року до 21 січня 2011 року перебував на лікуванні у зв`язку із захворюванням на грип у 5 інфекційному відділенні Центральної міської клінічної лікарні № 1 м. Донецьк, де 09 січня 2011 року проходив обстеження за допомогою рентгену грудної клітини. За результатами обстеження легені та серце в нормі /т. І а. с. 8 - виписка з історії хвороби І 09/.
Згідно з випискою № 165/16 з медичної картки стаціонарного хворого ТБ 09 від 16 серпня 2012 року /т. І а. с. 7/, випискою з історії хвороби № 251 від 27 серпня 2012 року /т. І а. с. 9/, випискою з амбулаторної карти хворого ЦРЛ Володарського району від 15 травня 2013 року /т. І а. с. 76/, випискою із амбулаторної картки диспансерного хворого ЦРЛ Володарського району від 16 квітня 2014 року /т. І а. с. 143/ вперше туберкульоз у ОСОБА_1 був виявлений 06 грудня 2011 року, тобто приблизно через півтора місяці після закінчення військової служби у військовій частині НОМЕР_2 . Зазначеними виписками також підтверджується той, факт, що ОСОБА_1 , у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, проходив тривале лікування (близько 2 років), в тому числі стаціонарне.
У матеріалах справи даних про проходження ОСОБА_1 медичного огляду на час звільнення (24 жовтня 2011 року), даних про наявність чи відсутність у нього проявів захворювання на цей час немає. Доказів на підтвердження факту належного медичного обстеження ОСОБА_1 при звільненні в запас, як того вимагає чинне законодавство України, відповідачі не надали.
06 вересня 2012 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням /т. І а. с. 11/.
На звернення матері позивача в період з 24 лютого 2012 року по 23 березня 2012 року у військовій частині НОМЕР_2 проведено службове розслідування /т. І а. с. 6 - лист/.
Відповідно до заключення службового розслідування по факту можливого захворювання на туберкульоз під час проходження військової служби колишнього військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 , затвердженим т. в. о. командира військової частини НОМЕР_2 (без дати), ОСОБА_1 під час проходження строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , залучався до виконання службово-бойових задач з конвоювання 35 разів за весь час проходження служби, з них входив до складу варт з конвоювання, якими конвоювався спецконтингент хворих на туберкульоз, 30 разів. Останній раз ОСОБА_1 призначався до складу варт з конвоювання, якими перевозився спецконтингент хворий на туберкульоз 27 вересня 2011 року, тобто за два з половиною місяці до його захворювання. Проводиться дезінфекційна обробка спецтранспорт військової частини, особовий склад варт з конвоювання, перед виконанням службово-бойових завдань, проходить обов`язковий медичний огляд. У період з 21 січня 2011 року по 26 жовтня 2011 від ОСОБА_1 скарг з боку органів дихання до медичного пункту частини не надходило. У період з 2009 року по 2011 рік фактів захворювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 на туберкульоз не було. За результатами службового розслідування пропонується вважати, що захворювання туберкульозом ОСОБА_1 не пов`язане з проходженням строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_2 /окремий додаток до матеріалів справ, а. с. 28-34/.
З метою розгляду питання причинно-наслідкового зв`язку захворювання ОСОБА_1 з проходженням військової служби матеріали медико-експертної справи ОСОБА_1 були направлені до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України /окремий додаток до матеріалів справ, а. с. 5, 6/. Згідно з наданим висновком медико-експертної комісії № 35 від 28 січня 2013 року, враховуючи той факт, що хворий протягом року (з 24 жовтня 2010 року до 24 жовтня 2011 року) під час служби в рядах Збройних сил неодноразово залучався до конвоювання хворих з різними формами туберкульозу, можна вважати, що виявлений деструктивний процес в легенях міг виникнути ще в період проходження ним служби. Таким чином комісія вважає, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби /окремий додаток до матеріалів справ, а. с. 7/.
Згідно з висновком повторного розслідування від 21 березня 2013 року, затвердженим начальником управління Східного територіального командування за фактом можливого захворювання колишнього військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_2 під час проходження військової служби, підтверджується факт залучення ОСОБА_1 до конвоювання спецконтингенту хворого на туберкульоз 30 разів. Також підтверджені інші факти, встановленні раніше проведеним службовим розслідуванням. Додатково зазначено, з посиланням на підручник, що основним джерелом МБТ (мікобактерій туберкульозу) являються люди, хворі на заразну форму туберкульозу, при цьому головна роль належить хворим з активним туберкульозом з локалізацією процесу в легенях. При первинному інфікуванні МБТ інкубаційний період продовжується від двох тижнів до декількох місяців. Точно встановити терміни максимального інкубаційного періоду досить складно. Також комісія, з посиланням на статистичні дані ГУ Держсанепідемслужби у Донецькій області, вказує на можливість захворювання позивача в громадських місцях після звільнення в запас. Окрім цього комісія поставила під сумнів висновок медико-експертної комісії ДУ “Укр. Держ НДІ МСПІ МОЗ України”. За результатами повторного службового розслідування комісія не дійшла до висновку про те, що виявлений у ОСОБА_1 06 грудня 2011 року розповсюджений деструктивний процес у легенях міг виникнути під час проходження ним строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_2 . При цьому у висновку від 21 березня 2013 року пропонується “з метою об`єктивності, повноти дослідження причин та встановлення давності виникнення можливого захворювання гр. ОСОБА_1 у вигляді розповсюдженого деструктивного процесу в легенях, організувати обстеження останнього у відповідній державній спеціалізованій установі судово-медичних експертиз” /окремий додаток до матеріалів справ, а. с. 35-36/.
Відповідно до протоколу засідання ЦВЛК МВС України від 12 січня 2015 року, складеного за результатами проведеної військово-лікарської експертизи, ЦВЛК МВС вважає, що є підстави для експертного висновку про встановлення причинного зв`язку захворювання на туберкульоз легень ОСОБА_1 з проходженням ним військової служби. Разом з тим, враховуючи те, що під час військової служби, згідно наданих матеріалів, ОСОБА_1 не було встановлено діагноз туберкульозу легень, ЦВЛК МВС не має правових підстав для прийняття постанови по причинному зв`язку його захворювання з проходженням військової служби. У випадку, коли суд погодиться з попереднім вищезазначеним висновком комісії, ЦВЛК МВС винесе постанову щодо ОСОБА_1 на виконання судової ухвали /т І а. с. 191-192/”.
На підставі викладеного, у рішенні Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року по справі №757/2940/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2019 року, зроблено висновок про підтвердженого того, що захворювання, виявлене у ОСОБА_1 у межах інкубаційного періоду (кілька місяців) даного захворювання, пов`язане з проходженням ним військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .
На підставі викладеного, представник ОСОБА_1 (адвокат Колесникова Г.В.) звернулась до Центральної військово-лікарської комісії із заявою від 04.02.2020 року, в якій просила винести постанову про встановлення причинного зв`язку захворювання на туберкульоз легень ОСОБА_1 з проходженням ним військової служби. В якості додатків до такої заяви зазначено, зокрема, заяву ОСОБА_1 . У свою чергу, у заяв від 26.12.2019 ОСОБА_1 також просив винести постанову про встановлення причинного зв`язку захворювання на туберкульоз легень останнього з проходженням ним військової служби.
Листом від 07.02.2020 року №33/2-Б-18 Центральна медична (військово-лікарська) комісія повідомила ОСОБА_1 та його представника про те, що у зв`язку з тим, що захворювання позивача було діагностовано через півтора місяці після звільнення зі служби, а у рішенні Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року по справі №757/2940/14 не зазначено про прийняття постанови ЦВЛК МВС по причинному зв`язку його захворювання, підстав для задоволення розглядуваної заяви немає. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що у межах вже розпочатої процедури встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у ОСОБА_1 , як колишнього військовослужбовця, з проходженням ним військової служби ЦВЛК МВС складно протокол, в якому викладено висновок щодо наявності підстав для встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 на туберкульоз легень з проходженням військової служби. Проте, у порушення наведених вище приписів Положення №402 ЦВЛК МВС відповідної постанови не складено, а також не здійснено належного реагування на заяву представника ОСОБА_1 (адвоката Колесникова Г.В.) від 04.02.2020 та доданої до неї заяви ОСОБА_1 від 26.12.2019, враховуючи встановлені у рішенні Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2018 у справі №757/2940/14, залишеному без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2019, обставини. 
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Стаття 70 Закону України “Основ законодавства України про охорону здоров`я” від 19.11.1992 №2801-XII визначає, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статей 50, 61, 65, 77 Закону України “Про Національну поліцію”, ч. 10 ст. 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, ст. 21 Закону України “Про Національну гвардію України”, ст. 70 “Основи законодавства України про охорону здоров`я” та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2017 за №559/30427, затверджено “Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС” (далі - Положення №285), яке визначає організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.
Відповідно до пункту 2 розділу І Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285 (надалі – Положення №285 у редакції, яка діяла станом на момент звернення із заявою), медичні (військово-лікарські) комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.
Основними завданнями ВЛК, зокрема, є визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу) (пп. 3 п. 3 розділу І Положення №285).
Постанови ВЛК щодо причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва) приймаються згідно з вимогами відповідних розділів цього Положення та Положення про ВЛЕ у ЗС України (п. 5 розділу І Положення №285).
Так, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі – Положення №402 у редакції, яка діяла станом на момент звернення із заявою), п. 1.2 розділу 1 якого визначено, що військово-лікарська експертиза - це: 
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); 
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; 
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
У силу пункту 2.1 розділу 2 Положення №285, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). 
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Разом з тим, порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями 21 розділу Положення №402, п.п. 21.1-21.5 якого передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. 
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК. 
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. 
У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення.
При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми). 
Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: 
а) “Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини” - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
б) “Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби” - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. 
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I - II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова – “Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби”. 
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”. 
в) “Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби” - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) “Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії” - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 “Про організаційні заходи щодо застосування Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій. 
Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях. 
ґ) “Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини”, якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. 
Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті “а” цього пункту. 
Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії. 
д) “Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби” - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності. 
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні. 
е) “Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби” - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.      
Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби. 
є) “Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН” - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) отримане військовослужбовцем при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, і він визнаний учасником бойових дій. 
ж) “Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН” - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності і він визнаний учасником бойових дій. 
Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.
з) “Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН” - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій Місії ООН, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності. 
и) “Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу” - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час виконання обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу. 
к) “Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН” - якщо поранення (травму, контузію, каліцтво) отримано військовослужбовцем під час виконання миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії.
Судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не спростовано, що ухвалою Печерський районний суд м. Києва від 06.11.2014 року по справі №757/2940/14 призначено у справі військово-лікарську експертизу, проведення якої доручено Центральній військово-лікарської комісії МВС України, у межах якої на вирішення експерту поставлено питання: “Визначити та встановити причинний зв`язок захворювання ОСОБА_1 на туберкульоз легень з проходженням військової служби у військовій частини № 3004?”.
Як було зазначено вище, у мотивувальній частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року по справі №757/2940/14, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2019 року, зазначено, що відповідно до протоколу засідання ЦВЛК МВС України від 12.01.2015, складеного за результатами проведеної військово-лікарської експертизи, ЦВЛК МВС вважає, що є підстави для експертного висновку про встановлення причинного зв`язку захворювання на туберкульоз легень ОСОБА_1 з проходженням ним військової служби. Разом з тим, враховуючи те, що під час військової служби, згідно з наданими матеріалами, ОСОБА_1 не було встановлено діагноз туберкульозу легень, ЦВЛК МВС не має правових підстав для прийняття постанови по причинному зв`язку його захворювання з проходженням військової служби. У випадку, коли суд погодиться з попереднім вищезазначеним висновком комісії, ЦВЛК МВС винесе постанову щодо ОСОБА_1 на виконання судової ухвали.
З урахуванням викладеного, у рішенні Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року по справі №757/2940/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2019 року, зроблено висновок про підтвердженого того, що захворювання, виявлене у ОСОБА_1 у межах інкубаційного періоду (кілька місяців) даного захворювання, пов`язане з проходженням ним військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Колегія суддів звертає увагу, що у межах справи №757/2940/14, а саме: ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року, розпочато процедуру встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у ОСОБА_1 , як колишнього військовослужбовця, з проходженням ним військової служби. 
Отже, твердження апелянта про те, що ЦВЛК МВС України не мала правових підстав для встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 на туберкульоз легень з проходженням військової служби не відповідають наявним у матеріалах справи доказам. 
Крім того, в матеріалах справи міститься копія протоколу засідання ЦВЛК МВС України від 12.01.2015 року, складеного за результатами проведеної військово-лікарської експертизи, в якому зазначено, що ЦВЛК МВС вважає, що є підстави для експертного висновку про встановлення причинного зв`язку захворювання на туберкульоз легень ОСОБА_1 з проходженням ним військової служби.
Так, у межах вже розпочатої процедури встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у ОСОБА_1 , як колишнього військовослужбовця, з проходженням ним військової служби ЦВЛК МВС складно протокол, в якому викладено висновок щодо наявності підстав для встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 на туберкульоз легень з проходженням військової служби. Проте, у порушення наведених вище приписів Положення №402 ЦВЛК МВС відповідної постанови не складено, а також не здійснено належного реагування на заяву представника ОСОБА_1 (адвоката Колесникова Г.В.) від 04.02.2020 та доданої до неї заяви ОСОБА_1 від 26.12.2019, враховуючи встановлені у рішенні Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2018 у справі №757/2940/14, залишеному без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2019, обставини. 
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправність бездіяльності Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Міністерства внутрішніх справ України щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 щодо встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням останнім обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_2 у період з 28.10.2010 по 26.10.2011, як додаток до заяви адвоката Колесникової Г.В. від 04.02.2020 вих. №4, та про необхідність зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України в особі Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , як додаток до заяви адвоката Колесникової Г.В. від 04.02.2020 вих. №4, щодо встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням останнім обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_2 у період з 28.10.2010 по 26.10.2011. 
Щодо посилання апелянта на те, що позивач не звертався до з відповідною заявою про встановлення причинного зв`язку захворювання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджується звернення неодноразове позивача, а відповідачем дані звернення не розглянуті по суті, а надано лише листи відповіді, що суперечить вимогам законодавств.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.
Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення даного адміністративного позову.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України – залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  31 травня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов
Судді:                                                                                О.О. Беспалов
                                                                                          І.О. Грибан