Справа № 447/1967/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І. 
Провадження № 33/811/1404/21                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 16 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в користь держави у розмірі 454,00 гривень.
Згідно з постановою судді, 16.06.2021року о 22год.40 хв. в м.Новий Розділ, по Гірнича, 2 Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ -2105 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Алкотест 6810» в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9а ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 16 вересня 2021 року скасувати та закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що твердження наведені в оскаржуваній постанові не відповідають наявним у справі доказам та фактичним обставинам у справі.
Вказує, що із твердженням працівників поліції про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння він не погодився, та запропонував працівникам поліції дочекатися адвоката та в його присутності пройти огляд у закладі охорони здоров`я, однак працівниками поліції було відмовлено, оскільки вже була пізня година. 
Зазначає, що наявний в матеріалах справи рапорт від 18.06.2021 не є належним та допустимим доказом, який би підтверджував вину апелянта з огляду на те, що такий містить невідповідності, та є нічим іншим як підтасовуванням обставин, з метою незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Апелянт звертає увагу, що з письмових пояснень свідків вбачається, що такі написані під копірку, оскільки такі зазначили, що подія відбулась 17.06.2021 року о 22.45 год., в той же час проаналізувавши дату складання протоколу, вбачається, що зупинення ОСОБА_1 відбулося 16.06.2021 року. Крім того, свідок ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях написала, що результат тесту на ознаки сп`яніння становить 1,65 проміле, а свідок ОСОБА_3 зазначив, що результат тесту становить 1,55 проміле. На переконання апелянта, наведені обставини дають підстави стверджувати що вказані свідки не були присутні в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, а писали свої пояснення в інший день.
Стверджує, що з відеозапису неможливо встановити, що саме відбувалось, оскільки матеріали відеозапису є беззвучними. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції,  однак в судові засідання, призначені на 22.10.2021, 05.11.2021 не прибув, клопотань про перенесення слухання справи в суд апеляційної інстанції не подавав. Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Так, практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши наявні матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови цих вимог закону щодо повноти з`ясування усіх обставин справи суддя першої інстанції не дотримався.
Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 , суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про них.
Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Окрім цього, згідно з ч. 3, ч.5 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Як вбачається із відеозапису нагрудних камер працівників поліції (а.с.15), долученого до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 червня 2021 року серії ОБ№045514, як на підтвердження обставин, викладених у ньому, ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Dragger Alcotest 6810» , результат якого показав 1,55‰, що підтверджується роздруківкою приладу (а.с.4). З вказаним позитивним результатом ОСОБА_1 не погодився, заперечуючи факт перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Поряд із цим, як вбачається із відеозапису, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були запрошені вже після проведеного з допомогою приладу «Drаgеr Аlcotest 6810» огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім цього, події, які відбувалися при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, на відеозаписі зафіксовані, проте такі не містять повного звукового відтворення, а відтак матеріали справи не спростовують доводи апелянта про його незгоду з показниками приладу «Drаgеr Аlcotest 6810» та бажання пройти огляд в іншому порядку. Так, в роздруківці «Drаgеr Аlcotest 6810» ОСОБА_1 зазначив не про свою згоду, а про те що «ознайомлений» з результатами. Також при підписанні акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 відмовився від підпису такого, що свідчить про його незгоду з проведеним оглядом. Окрім того в своїх поясненнях ОСОБА_1 вказав, що пояснення з його слів записані невірно.
Таким чином, вищевказане свідчить про незгоду ОСОБА_1 з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Drаgеr Аlcotest 6810».
Враховуючи те, що під час проведення огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drаgеr Аlcotest 6810» працівники поліції не запросили свідків, а такі були залучені вже після проведеного огляду та останнім лише повідомили про проведення огляду та його результати, а також враховуючи, що відеозапис не містить повного звукового відтворення, що позбавляє суд можливості однозначно стверджувати про те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, відтак апеляційний суд вважає, що наявний в матеріалах справи результат огляду приладом «Драгер» не може визнаватися допустимим доказом.
Таким чином, з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений за результатами огляду водія на стан сп`яніння, проведеного з порушенням встановленого порядку, тому протокол про адміністративне правопорушення, і результати огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» критерію допустимості доказів не відповідають і не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 надані з приводу обставин огляду, які мали місце 17.06.2021 року, натомість як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№045514 водій ОСОБА_1 16.06.2021року о 22 год.40 хв. в м.Новий Розділ, по Гірнича, 2 Львівської області керував автомобілем ВАЗ -2105 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, та відповідно до роздруківки приладу «Drager Alcotest 6810» вказаний тест було проведено 16.06.2021р. 
За таких обставин, враховуючи зазначені вище суперечності, не є доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про результати проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Драгер».
Таким чином у справі відсутні допустимі докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
З огляду на те, що в матеріалах справи не містяться жодного іншого належного й допустимого доказу на підтвердження поза розумним сумнівом факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та керування в такому стані транспортним засобом, всі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Ураховуючи вищезазначене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю складу цього адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП , апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.
Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 16 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1  визнано винним  у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф. Романюк