ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2021 р. 	Справа № 520/6008/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Хартнеткам" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/6008/21
за позовом        Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
до       Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Хартнеткам"                
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "ХАРНЕТКАМ", в якому просило: 
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничої фірми “ХАРНЕТКАМ” на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( НОМЕР_1 в ХОУ АТ “Ощадбанк” МФО 351823 код ЄДРПОУ 14099344) заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з січня 2021 року по лютий 2021 в сумі 40141,59 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 позов задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничої фірми “ХАРНЕТКАМ” на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з січня 2021 року по лютий 2021 в сумі 40141,59 грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 та прийняти нове судове рішення яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "ХАРНЕТКАМ" знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2017 по справі № 639/2469/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017, адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання незаконною відмови суб`єкта владних повноважень зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 04.01.1988 по 08.01.1997, поновлення виплати пільгової пенсії та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова щодо відмови зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 04.01.1988 по 08.01.1997, поновлення виплати пільгової пенсії - протиправними.
Зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова розглянути заяву в інтересах ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 04.01.1988 по 08.01.1997, поновлення виплати пільгової пенсії з прийняттям рішення за результатами її розгляду про поновлення виплати ОСОБА_1 пільгової пенсії з 01.10.2010 за Списком № 1 згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 року по справі №520/13759/19 - адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "ХАРНЕТКАМ" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено у повному обсязі.
Скасовано Розпорядження начальника відділу УПФУ без номеру та без дати, яким закрито особовий рахунок та припинено виплату ОСОБА_1 пенсії згідно рішення апеляційного суду з 01.07.2018.
Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344), яка полягає у не поновленні та невиплаті з 01.07.2018 року ОСОБА_1 пенсії – протиправною.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) поновити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) пенсію з 01.07.2018 року.
Ухвалою      Другого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 - апеляційну скаргу відповідача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 - повернуто скаржнику.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 - апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 - залишено без змін.
Згідно ч.4 ст.78 КАС України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, працівнику відповідача - ОСОБА_1 було поновлено виплату пенсії за списком №1 з 01.07.2018 року, та відповідно, позивачем було сформовано розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за січень 2021 року та лютий 2021 року щодо ОСОБА_1 та направлений до відповідача.
Відповідачем вказані розрахунки були отримані, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.
Таким чином, до суми заборгованості, в розмірі 40141,59 грн., по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що була зазначена у розрахунку з січня 2021 року увійшла сума 37379,35 грн. - перерахунок за рішеннями суду, 1381,12 - за січень 2021 року, за лютий - 1381,12 грн. (а.с.8), який був направлений відповідачу та отриманий, що підтверджується матеріалами справи, та не заперечується відповідачем. 
Проте, сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, відповідачем у строки, встановлені п. 6.7 Інструкції 21-1 "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" за вказаний період не сплачена.  
Внаслідок невиконання вимог чинного законодавства щодо відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у ТОВ ВФ "Харнеткам" склалась заборгованість перед Пенсійним фондом в загальному розмірі 40141,59 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - "Закон № 1058-IV") та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
Згідно із пунктом 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - "Закон № 400/97-ВР") платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. 
Збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України (ст. 3 Закону № 400/97-ВР). 
Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України  "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно із абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. "а", п.п. "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за ставкою 100 відсотків від об`єкта  оподаткування.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. 
Порядок відшкодування підприємством витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах встановлено Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої Постановою управління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України №64/8663 від 16.01.2004.
Згідно із підпунктом 6.1 пункту 6 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.
Підприємства, відповідно до підпункту 6.8 пункту 6 Інструкції 21-1, щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якого вийшли на пільгову пенсію, зобов`язаний відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій. 
Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.
Доводи наведені у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить. 
          Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Хартнеткам" - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 по справі № 520/6008/21 - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Я.В. П`янова    В.Б. Русанова