Справа № 307/3886/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

18.11.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/103/21, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 28. 01. 2021. 
Цією постановою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винувати у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 089097 від 13. 12. 2020 та постанови судді від 28. 01. 2021 вбачається, що  ОСОБА_1 13. 12. 2020 о 10 год. в смт. Солотвино по вул. Спортивній, керував автомобілем марки «Опель», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах з ротової порожнини, нестійка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 28. 01. 2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність постанови суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та неналежним дослідженням дійсних обставин справи. Також ОСОБА_1 зазначає про недотримання працівниками поліції вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015, оскільки огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу пройти йому не пропонували, акт огляду на стан сп`яніння щодо нього не складався, а лише наполягали на його проведенні у медичному закладі. Звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським лише частково зазначено дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, не зазначено повністю анкетні дані поліцейського, який склав 

-2-

протокол, не роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, не долучено письмові показання свідків, а тому даний документ не може вважатися належними доказом його винуватості у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення. При цьому, звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні переконливі докази того, що він керував транспортним засобом, що виключає допустимість протоколу як джерела доказів. Також вказує на недотримання судом першої інстанції постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23. 12. 2005 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» щодо неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, положень ст. 62 Конституції України та ст. ст. 6, 13,17 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини. 
Будучи неодноразово належним  чином повідомленим про час та місце  розгляду апеляційної скарги,  ОСОБА_1   на розгляд справи  щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість 

-3-

реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 13. 12. 2020 о 10 год. в смт. Солотвино по вул. Спортивній, керував автомобілем марки «Опель», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах з ротової порожнини, нестійка хода, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 089097 від 13. 12. 2020, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який, всупереч доводів апеляційної скарги, повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; наявними у ньому даними про свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які своїми підписами засвідчили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку; належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ №230806 від 13. 12. 2020, відповідно до якої ОСОБА_1 13. 12. 2020 о 10 год., керуючи транспортним засобом «Опель», рухаючись по вул. Спортивній в смт. Солотвино, не мав при собі водійських прав, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, даними відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
З рапорту поліцейського СРПП №3 Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Ключкей М. М. вбачається, що 13. 12. 2020 під час несення служби у добовому наряді та патрулюванні в смт. Солотвино ним було зупинено автомобіль марки «Опель» під 
-4-

керуванням ОСОБА_1 , під час розмови з яким у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Йому запропонували пройти освідчення на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим на нього в подальшому було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, не використав надане йому право на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного пристрою, так і в закладі охорони здоров`я.
При цьому апеляційний суд враховує те, що згідно п.1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 . 
Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор СРПП №3 Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Ключкей М.М. був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09. 11. 2015 за №1452/735.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 у апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність об`єктивних доказів його керування транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. 
При цьому, враховується те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за встановлених у складеному протоколі обставин, суд апеляційної інстанції також приймає до уваги те, що відносно ОСОБА_1 працівником поліції також була винесена постанова про застосування щодо нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом без відповідного посвідчення водія.
У зв`язку з наведеним та за наявності не скасованої у встановленому законом порядку постанови про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за фактом керування ним транспортним засобом 13. 12. 2020 о 10 год. з порушенням Правил дорожнього руху України, апеляційний суд визнає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин встановлених судом першої інстанції при визнанні винуватим ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Законність зупинки водія ОСОБА_1 підтверджується також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. До того ж, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення, ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

-5-

Не встановлено під час розгляду справи і те, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння, були підстави для його обмови, на такі дані також не вказується у апеляційній скарзі.  
Крім того, вказані показання свідків є узгодженими не тільки між собою, а й з даними, що об`єктивно зафіксовані на відеозаписах з нагрудних реєстраторів патрульних поліції.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09. 11. 2015 щодо не забезпечення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, є не обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 сам відмовився у присутності двох свідків, від проходження будь-яких оглядів на виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння, в тому числі і на місці зупинки транспортного засобу. 
Доводи апеляційної скарги про допущення працівниками поліції при оформленні матеріалів ряду порушень також є безпідставними.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 089097 від 13 .12. 2020 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; дані про свідків; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. У протоколі містяться підписи поліцейського, який склав протокол, та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності , ОСОБА_1 також підписав складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення.
Таким чином протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не пропонувалось пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, спростовані даними рапорту, а також поясненнями свідка ОСОБА_4 , згідно яких на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився. 
Крім того, апеляційний суд оглянув відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, з якого чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в тому числі і на місці зупинки транспортного засобу. 
Твердження ОСОБА_1 про не проведення судом безпосереднього допиту поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

-6-

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Доводи апеляційної скарги з приводу неналежності окремих доказів носять формальний характер та такий висновок не спростовують.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
              Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,- 
                                
                                                               П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 28. 01. 2021 щодо нього,- без змін.
           Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: