Постанова
Іменем  України      
 
24 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 717/820/20
 
провадження № 61-14254 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивач - Кельменецька селищна рада Дністровського району Чернівецької області,
відповідач - ОСОБА_1 , 
представник відповідача - ОСОБА_2 ,
треті особи: Дністровська районна державна адміністрація Чернівецької області, ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області            на постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2021 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Кулянди М. І., Височанської Н. К.,
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2020 року Кельменецька селищна рада Дністровського району Чернівецької областізвернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Дністровська районна державна адміністрація Чернівецької області, ОСОБА_3 , про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, повернення земельної ділянки.
Короткий зміст судових рішень 
Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області                        від 16 квітня 2021 року позов Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень                             від 31 березня 2017 року індексний номер: 34562748, винесене державним реєстратором Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області Ротарем В. М. про державну реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право: 19750397, на підставі державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею серія Б № 000085, виданого             28 квітня 1992 року Кельменецькою районною радою народних депутатів Кельменецького району Чернівецької області, вид іншого речового права: право довічного успадкованого володіння землею, безстроково, володілець ОСОБА_1 земельна ділянка, площею 5 га, з кадастровим                                              № 7322055100:01:002:0211 для ведення особистого селянського (фермерського) господарства. У частині позовних вимог Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області до ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, площею 5 га, кадастровий номер 7322055100:01:002:0211 для ведення особистого селянського (фермерського) господарства, яка розташована в урочищі «Половинське» на території Кельменецької селищної ради, у комунальну власність Кельменецької селищної ради Чернівецької області відмовлено.
Додатковим рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 06 травня 2021 року заяву Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області 4 204 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою позивачем судового збору. Стягнуто                             з ОСОБА_1 на користь третьої особи - ОСОБА_3 8 000 грн судових витрат у вигляді витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення суду першої інстанції             та додаткове рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області відмовлено. Стягнуто з Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 6 306 грн. Стягнуто з Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 7 500 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі Кельменецька селищна рада Дністровського району Чернівецької області просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У жовтні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2  подав відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на його законність не впливають. Крім того, просив здійснити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції та стягнути з Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області сплачений адвокату гонорар,                 як витрати на правову допомогу за подачу відзиву на касаційну скаргу                           у розмірі 10 071,75 грн та понесені витрати на оплату поштових відправлень іншим учасникам справи у розмірі 185 грн. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року відкрито                      касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                  № 717/820/20 з Кельменецького районного суду Чернівецької області.
У жовтні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2021 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.
Доводи особи, яка подала заяву про відмову від касаційної скарги
У жовтні 2021 року Кельменецька селищна рада Дністровського району Чернівецької областізвернулася до Верховного Суду із заявою, в якій згідно           з частиною четвертою статті 398 ЦПК України відмовляється від касаційної скарги на постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2021 року та просить касаційне провадження закрити.  
У листопаді 2021 року на електронну адресу Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій він заперечував щодо відмови селищної ради            від касаційної скарги, проте ця заява не підлягає розгляду, оскільки вона          не скріплена електронним підписом. 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Заява Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області про відмову від касаційної скаргу підлягає задоволенню.
Клопотання представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про розподіл судових витрат підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Щодо заяви про відмову від касаційної скарги
Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.
У разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.
З огляду на викладене, клопотання Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області про відмову від касаційної скарги на постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2021 року підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю з підстав, передбачених частиною четвертою статті 398 ЦПК України. 
При цьому заявнику роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 398 ЦПК України у разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.
Щодо клопотання про розподіл судових витрат
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу має містити у разі необхідності клопотання особи, яка подає відзив на касаційну скаргу.
У відзиві на касаційну скаргу представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлене клопотання про розподіл судових витратпонесених у зв`язку                      з переглядом справи у суді касаційної інстанції, а саме про стягнення                 з позивача гонорару адвоката за подачу відзиву на касаційну скаргу у розмірі 10 071,75 грн та витрат понесених на оплату поштових відправленьіншим учасникам справи у розмірі 185 грн.
Відзив надісланий учасникам справи і від Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької областізаперечення не надходили. 
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявник подав такі докази: договір про надання правової допомоги від 18 жовтня 2021 року                     № 1-21, розрахунок суми послуг за надану правову допомогу та витрат,                  які заявник поніс у зв`язку із розглядом справи, від 21 жовтня 2021 року,               акт прийому-передачі наданих послуг від 21 жовтня 2021 року, квитанція              від 21 жовтня 2021 року.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом,            а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі закріплено у статті 142 ЦПК України.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року    № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати,           які мають розумний розмір.
Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:                                1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;            4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може                        за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;                    4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях             частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Матеріали справи не містять клопотання Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької областіпро зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465 заі 18); від 19 лютого 2020 року у справі                             № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382 цс 19); від 08 червня 2021 року                у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26 цс 21); від 07 липня 2021 року             у справа № 910/12876/19 (провадження № 12-94 гс 20). 
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частиною другою статті 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить стягнути з Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області понесені витрати на оплату поштових відправлень іншим учасникам справи у розмірі 185 грн, на підтвердження чого надав копії чеків від 21 жовтня 2021 року та квитанцію           від 21 жовтня 2021 року.
Таким чином, клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про розподіл судових витрат підлягає задоволенню, а саме з Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню витрати на правову допомогу за подачу відзиву у розмірі 10 071,75 грн та понесені витрати на оплату поштових відправлень іншим учасникам справи у розмірі 185 грн, які підтверджуються доданими до відзиву договором про надання правової допомоги                                від 18 жовтня 2021 року № 1-21, розрахунком суми послуг за надану правову допомогу та витрат, які заявник поніс у зв`язку із розглядом справи,                               від 21 жовтня 2021 року, актом прийому-передачі наданих послуг                                  від 21 жовтня 2021 року, квитанцією від 21 жовтня 2021 року, чеками                      від 21 жовтня 2021 року. 
Керуючись статтею 141, частиною четвертою статті 398 ЦПК України ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області про відмову від касаційної скарги задовольнити.
Прийняти відмову Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області від касаційної скарги на постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2021 року.
Касаційне провадження у справі за позовом Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області до ОСОБА_1 , треті особи: Дністровська районна державна адміністрація Чернівецької області, ОСОБА_3 , про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, повернення земельної ділянки закрити.
Клопотання представника  ОСОБА_1  - ОСОБА_2 про розподіл судових витратзадовольнити.
Стягнути з Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 071 (десять тисяч сімдесят одна) грн 75 коп. та понесені витрати на оплату поштових відправлень іншим учасникам справи                             у розмірі 185 (сто вісімдесят п`ять) грн.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець