Постанова
     Іменем України
Єдиний унікальний номер справи 754/16863/20	 	
Номер провадження: 22-ц/824/12669/2021	
Головуючий у суді першої інстанції О.В. Грегуль	
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач        	
 
24 листопада 2021року                                                                                         місто Київ
                            Номер справи 754/16863/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого  Поливач Л.Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. 
 
секретар судового засідання: Сіра Ю.М.
 
учасники справи:
 
заявник (стягувач)                               ОСОБА_1 
заінтересована особа                          начальник Печерського районного відділу                                                                         Державної виконавчої служби у місті Києві                                                                         Центрального міжрегіонального управління                                                                         Міністерства юстиції (м. Київ) 
                                                                        Ярушевська Ірина Ігорівна
заінтересована особа                          Акціонерне товариство Комерційний банк 
                                                               «ПриватБанк»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 21 липня 2021 року, постановленуу складі судді Грегуль О.В., в приміщенні Деснянського районного суду м.Києва, -
в с т а н о в и в :
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії, заінтересовані особи: АТ КБ «ПриватБанк», начальник Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевська І.І.
В обґрунтування скарги зазначено, що 07.07.2021 він направив до Печерського РВ ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчим листом по справі №754/16863/20 та судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій. Вказана заява була отримання уповноваженою особою Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09.07.2021. Проте, жодних постанов про відкриття виконавчого провадження, вчинення виконавчих дій та інших документів виконавчого провадження на його адресу не надходило, як і кошти, що мають бути повернені за рішенням суду. З урахуванням наведеного є підстави вважати, що начальником Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не було вчинено розпорядчих дій за отриманою 09.07.2021 заявою у справі №754/16863/20, скаржник просив суд визнати незаконною бездіяльність начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), зобов`язати начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення (постанови) Київського апеляційного суду, Деснянського районного суду м. Києва та виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/16863/20; зобов`язати начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) направляти на адресу скаржника копії документів по вчиненню виконавчих дій; зобов`язати начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) провести усі виконавчі дії у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», накласти арешт на рахунки АТ КБ «ПриватБанк», але не обмежитись цим та направляти на адресу скаржника копії документів по вчинених виконавчих діях.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21 липня 2021 року скаргу повернуто ОСОБА_1 без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування зазначив, що ухвала суду ґрунтується на суперечливих висновках та на помилковому тлумаченні положень законодавства, нерозуміння природи суспільних відносин щодо захисту прав та виконання судових рішень. Звернув увагу, що ним було додано до скарги докази направлення учасникам справи копії скарги, а з доданої до скарги копії виконавчого листа вбачалося, що скаржник є стягувачем, а АТ КБ «ПриватБанк» - боржником. Вважає, що вирішуючи питання про прийняття скарги до розгляду судом було допущено надмірний формалізм, що суперечить принципу верховенства права та порушує право на доступ до правосуддя, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу заінтересовані особи не скористалися.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» Хитрова Л.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду просила залишити без змін.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, подав клопотання в електронному вигляді, у якому просив розгляд справи проводити без його участі, апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з викладених підстав.
Заінтересована особа начальник Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевська І.І. в судове засдання суду апеляційної інтонації не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялась, причини неявки суду не повідомила, будь - яких заяв чи клопотань до суду від вказаної особи не надходило. 
З урахуванням вимог ч.2 ст.372 ЦПК та клопотання скаржника, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності ОСОБА_1 та заінтересованої особи начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І.І. Їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» Хитрової Л.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
У відповідності до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.2 ст.183 ЦПК України письмові заяви, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Згідно ч.4 ст.183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої та другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Так, постановляючи ухвалу про повернення ОСОБА_1 скарги без розгляду, суд послався на положення ч.4 ст.183 ЦПК України, оскільки скаржником при подачі скарги до суду не було дотримано вимог ч.2 ст.183 ЦПК України, а саме не додано до скарги доказів її надсилання учасникам виконавчого провадження, а також скаржником не залучено боржника до участі у справі.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року  6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».
Отже, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії/бездіяльність чи рішення виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави, а не її повернення. 
Так, відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.
Як вбчається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії, у якій зазначив заінтересованою особою начальника Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевську І.І., відомостей про боржника за виконавчим листом у справі №754/16863/20 АТ КБ «ПриватБанк» скаржник не вказав.
З урахуванням зазначених вище вимог закону, вставновивши, що ОСОБА_1 подано скаргу без додержання вимог ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», тобто не вказано відомостей про боржника - АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції повинен був застосувати у даному випадку положення ст.185 ЦПК України та залишити скаргу без руху, зазначивши недоліки скарги, спосіб і строк їх усунення скаржником.
Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення без розгляду ОСОБА_1 скарги на бездіяльність начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії, посилаючись на положення статті 183 Розділу ІІ «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України, оскільки вказані положення ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, а тому не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.
Колегія суддів звертає увагу суду на те, що вказуючи, що ОСОБА_1 не додано до скарги доказів її направлення учасникам справи, суд не звернув увагу, що додатком №3 у скарзі вказано копії документів АТ «Укрпошта» (чек та накладна) на підтвердження надсилання скарги від 19.07.2021 на адресу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Мотивувальна частина містить трекінг поштового відправлення 0222400489630 від 19.07.2021. Вказані додатки також містяться в описі поштового відправлення (а.с.5).
Жодних актів, складених у відповідності до вимог п.6 Розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційниї судах України щодо відсутності вказаних додатків при надходженні скарги до суду першої інстанції матеріали справи не містять. 
Так, право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Крім того, виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.
Враховуючи сталу практику Європейського суду з прав людини, зазначені вище положення національного законодавства та встановлені фактичні обставини, слід дійти висновку, що суд, повертаючи скаргу без розгляду, суд безпідставно позбавив ОСОБА_1 конституційного права на доступ до правосуддя.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Колегія суддів вважає, що зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України для продовження розгляду.
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України,-
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 21 липня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повна постанова складена 29.11.2021.
 
Судді:
                                                                                                    Л.Д. Поливач
 
                                                                                                    А.М. Стрижеус
 
                                                                                                    О.І. Шкоріна