УХВАЛА
16 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 340/2646/20
адміністративне провадження № К/9901/31928/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021 року у справі №340/2646/20 за позовом Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»      до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень, - 

УСТАНОВИВ :

27.08.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021 року у справі №340/2646/20 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 25.08.2021). Скаржник просив поновити строк на касаційне оскарження судових рішень посилаючись на отримання ним повного тексту постанови суду апеляційної інстанції 29.07.2021 року.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Скаржником зазначено, що касаційна скарга подається на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України з посиланням на те, що судом апеляційної інстанції невірно розтлумачений та застосований до даних правовідносин правовий висновок Верховного Суду щодо застосування приписів статті 127 Податкового кодексу України, викладений в постанові від 21.01.2020 року у справі № 820/11382/15 (провадження К/9901/19437/18). Посилався на необхідність врахування висновків Верховного Суду щодо застосування вимог статті 127 Податкового кодексу України, викладених в постановах від 02.03.2018 року по справі № 820/6196/16 та від 22.05.2018 року по справі № 820/6437/16.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Верховний Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржник здійснює вказівку на неправильне застосування судом апеляційної інстанції приписів статті 127 Податкового кодексу України та невірне тлумачення висновку Верховного Суду щодо кваліфікуючих ознак відповідальності, передбачених вказаною статтею. 

Разом з тим судова колегія звертає увагу, що суди попередніх інстанцій застосували висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 21.01.2020 року у справі № 820/11382/15 в частині тлумачення кваліфікуючих ознак відповідальності, передбачених статтями 126 та 127 Податкового кодексу України та за результатами дослідження доказів у справі дійшли висновку, що контролюючим органом допущено помилку у кваліфікації податкового правопорушення, оскільки в даному випадку має місце саме несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання платником і відповідальність передбачена вимогами статті 126 Податкового кодексу України, а не 127 вказаного кодексу (як кваліфіковано відповідачем).

Отже доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із наданою судами правовою оцінкою встановленим обставинам і дослідженим доказам, що не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, яка передбачена пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Касаційна скарга не містить доводів про те, що обставини встановлені у цій справі, є подібними до обставин, встановлених у справах від 02.03.2018 року  № 820/6196/16 та від 22.05.2018 року № 820/6437/16 (на які посилається скаржник в касаційній скаргі). При цьому недостатньо самого лише посилання на постанови Верховного Суду, а слід довести, що правовідносини у справах мають бути подібними.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021 року у справі №340/2646/20 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                                І.А. Васильєва