ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 листопада 2021 року                                                 м. Чернівці
справа № 727/8684/20
провадження №22-ц/822/998/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н. К.
суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.
секретар Тодоряк Г.Д.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 серпня 2021 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 вересня 2021 року, ухвалені під головуванням судді Одовічен Я.В.,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі – ТОВ «ФК «Прайм Альянс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява обґрунтована тим, що 04 вересня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2005579067, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 75 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 18 % річних, строком повернення кредитних коштів до 04 вересня 2018 року.
Пунктом 2.3 кредитного договору сторони погодили, що банк має право відступити повністю чи частково свої права за кредитним договором третій особі.
13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу, згідно якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора за кредитним договором. 
У подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора за кредитним договором. 
Таким чином, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право належного кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором.
18 лютого 2019 року позивач направив ОСОБА_1 вимогу про погашення кредитної заборгованості протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання вимоги, однак така вимога залишилася не виконана. 
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань по поверненню кредитних коштів за кредитним договором нараховано часткову заборгованість у розмірі 79 921 грн. 92 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 62 274 грн. 79 коп., а також з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності до вимог ст.625 ЦК України, що на 06 жовтня 2020 року становить 17 647 грн. 13 коп.
Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» частину заборгованості за кредитним договором №2005579067 від 04 вересня 2013 року в розмірі 79 921 грн. 92 коп. 

Короткий зміст рішень суду першої інстанції
Рішенням рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 серпня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2005579067 від 04 вересня 2013 року у розмірі 26 793 грн. 63 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 20 800 грн. 86 коп., індекс інфляції - 4120 грн. 77 коп., 3 % річних - 1872 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» понесені судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач звернувся до суду з позовом 21 жовтня 2020 року, а отже по платежам, які позичальник повинен був внести до 04 жовтня 2017 року спливла позовна давність, що є підставою для відмови в позові в цій частині. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за період з 04 жовтня 2017 року по 04 вересня 2018 року у розмірі 20 800 грн. 86 коп.
Суд першої інстанції також дійшов висновку, що позивач має право на стягнення інфляційних втрат у розмірі 4120 грн. 77 коп. та 3 % річних у сумі 1872 грн. 00 коп, нарахованих за період з жовтня 2017 року по вересень 2020 року на суму боргу 20 800 грн. 86 коп. 
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 вересня 2021 року стягнути з ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.
Частково задовольняючи клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції враховував складність справи, наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, заперечення іншої сторони та прийшов до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 14 256 гривень є неспіввмірним та підлягають зменшенню до 7000 гривень.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 серпня 2021 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 вересня 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просить:
скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 серпня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі;
змінити додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 вересня 2021 року та стягнути з ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. У випадку відмови у задоволенні позову здійснити перерозподіл судових витрат і стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу на користь відповідача у повному обсязі. 
стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати понесені в суді апеляційної інстанції.
Вказує на те, що позивачем не було доведено факт належного повідомлення ним ОСОБА_1 про відступлення права вимоги до іншого кредитора, а відповідно і наявність у нього боргових зобов`язань перед позивачем.
Зазначає, що суд першої інстанції не обґрунтовано зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлений стороною відповідача розмір – 14 256 грн (з огляду на задоволення позову на 34%) є співмірним та цілком відповідає категорії справи, ціні позову та обсягу наданих послуг і виконаних робіт. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція апеляційного суду 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом встановлено, що 04 вересня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №2005579067, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 75 000 грн. на споживчі цілі та придбання послуг у продавця. Розмір процентної ставки за договором становить 18 % річних (а.с.4-6).
Позичальник зобов`язався повністю повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші кредитні зобов`язання встановлені договором не пізніше 04 вересня 2018 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно із погашенням суми отриманого кредиту. Розмір щомісячних процентів, належних до сплати, зазначений в графіку платежів (п.1.4). 
Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі вказаному в графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником.
Графік платежів є додатком №1 та невід`ємною частиною даного договору та розраховується з урахуванням суми та строку кредиту, процентної ставки за користування кредитом, розміру щомісячної комісії та пільгового періоду. Розмір щомісячних платежів зазначається в графіку платежів та визначається з урахуванням фактичної кількості календарних днів у році (п.1.4.6 Договору).
У подальшому, 13 червня 2016 року між ТОВ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу №13/06/16 року, відповідно до умов якого клієнт передав фактору, а фактор прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитним договором №2005579067 від 04 вересня 2013 року, боржником за яким є ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості 100 224 грн. 20 коп. (а.с.11-21).
29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2, згідно умов якого клієнт передав фактору, а фактор прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитним договором №2005579067 від 04 вересня 2013 року, боржником за яким є ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості 100224 грн. 20 коп. (а.с.22-61).
Як було встановлено судом, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право грошової вимоги до боржника на підставі договору факторингу №13/06/16 року від 13 червня 2016 року, укладеного між ТОВ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а також договору факторингу №29/01/19-2, укладеного 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс».
Також, у матеріалах справи наявне належним чином засвідчене повідомлення про відступлення прав вимог від 18 лютого 2019 року, яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» повідомляє про набуття права вимоги за кредитним договором №2005579067 від 04 вересня 2013 року, а також про необхідність сплати заборгованості у розмірі 100224 грн. 19 коп.
Окрім того, на ім`я ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 було надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості, де вказано, що заборгованість за тілом кредиту становить 62274 грн. 79 коп., заборгованість за відсотками становить 37949 грн. 40 коп.
На підтвердження факту надсилання вказаних документів позивачем було надано суду копію опису вкладення та список згрупованих поштових відправлень №16029-2-182-117 та чек Укрпошти від 28 лютого 2019 року (а.с.104-108, 146-148).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 
Щодо стягнення тіла кредиту
Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, договорів.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З дослідженого судом першої інстанції витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 29 січня 2019 року встановлено, що фактору ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було передано право грошової вимоги за кредитним договором №2005579067 від 04 вересня 2013 року. Загальна сума заборгованості за кредитом становить 100224 грн. 19 коп., в тому числі 62274 грн. 79 коп. – заборгованість за тілом кредиту та 37949 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.26).
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 79 921 грн. 92 коп., в тому числі – 62274 грн. 79 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 5681 грн. 00 коп. – заборгованість по 3% річних; 11966 грн. 13 коп. – інфляційні втрати.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач заявив про застосування позовної давності.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду
від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Умовами кредитного договору № 2005579067 від 04 вересня 2013 року сторони погодили, що сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в Графіку платежів.
Відповідно до умов кредитного договору, строк кредитування з 4 вересня 2013 року по 04 вересня 2018 року.
Таким чином, враховуючи, що сторонами було погоджено строк дії кредитного договору до 04 вересня 2018 року, а з цим позовом банк звернувся до суду у жовтні 2020 року, тобто в межах строку позовної давності за щомісячними платежами за період з жовтня 2017 року по 04 вересня 2018 року (закінчення дії договору), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення суми основного боргу за вказаний період, а саме заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 800 гривень 86 коп.
На спростування зазначеної суми заборгованості відповідачем доказів не надано.
Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення щодо відступлення права грошової вимоги.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
У постанові Другої палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що «тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним». Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Доказів належного виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 на користь первісного кредитора матеріали справи не містять, а тому колегія суддів погоджується із висновками суду щодо стягнення боргу на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс».
Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат
Задовольняючи вимогу ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на стягнення інфляційних втрат у розмірі 4120 грн. 77 коп. та 3 % річних у сумі 1872 грн. 00 коп, нарахованих за період з жовтня 2017 року по вересень 2020 року на суму боргу 20 800 грн. 86 коп. 
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Зазначеного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).
Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, оскільки таке прострочення є триваючим правопорушенням, отже, право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання і до моменту його фактичного виконання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову.
Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року, справа №127/15672/16-ц. 
Як вбачається з матеріалів справи, строк повернення кредитних коштів сторонами кредитного договору визначено до 04 вересня 2018 року.
Проте судом першої інстанції зазначено початок перебігу строку протиправного користування ОСОБА_3 грошовими коштами, з якого підлягають нарахуванню передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України суми - жовтень 2017 року, що є підставою для здійснення апеляційним судом нового розрахунку вказаних сум. 
Згідно проведеного розрахунку, 3 % річних за період з 5 вересня 2018 року по 06 жовтня 2020 року (в межах позовних вимог) становлять 1303,17 грн, з яких:
період розрахунку з 05 вересня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 118 днів=20800,86*3,000%/100*118/365=201,74 грн.;
період розрахунку з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 365 днів=20800,86*3,000%/100*365/365=624,03 грн.;
період розрахунку з 01 січня 2020 року по 06 жовтня 2020 року - 280 днів=20800,86*3,000%/100*280/365=477,40 грн.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.
Розмір інфляційних втрат на суму боргу 20 800,86 грн за період з 5 вересня 2018 року по 06 жовтня 2020 року (в межах позовних вимог) становить 2 515,90 грн, з розрахунку: 
[Сукупний індекс інфляції] = 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% = 112,095% (за період Вересень 2018 - Вересень 2020)
[Інфляційні нарахування] = 20 800,86 грн. (сума боргу) ? 112,095% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 20 800,86 грн. (сума боргу) = 2 515,90 грн.
Таким чином з відповідача підлягає стягнення заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2005579067 від 04 вересня 2013 року у розмірі 24 619,93, грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 20 800 грн. 86 коп., індекс інфляції – 2515,90 грн, 3 % річних - 1303,17 грн. 

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 вересня 2021 року
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.
Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у даній справі було адвокатське об`єднання «Поляк і Партнери», на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 23 липня 2020 року. 
Відповідно до звіту (акта) про наданні послуги, адвокатським об`єднанням «Поляк і Партнери» виконано таку роботу:
-підготовка клопотання про відновлення провадження (00:30 год.);
-підготовка відзиву на позовну заяву (1год);
-підготовка заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (3 год.);
-підготовка клопотання про витребування доказів (00:30 год);
-30.04.2021 підготовка та участь у судовому засіданні (1год);
-26.05.2021 підготовка та участь у судовому засіданні (1год);
-30.06.2021 підготовка та участь у судовому засіданні (1год);
-18.08.2021 підготовка та участь у судовому засіданні (1год).
Загальний розмір витрат становить 21600 грн.
З квитанції до прибуткового касового ордеру №30/04/1 від 30 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив адвокатському об`єднанню 13200 грн. (а.с.240 т.1).
З квитанції до прибуткового касового ордеру №29/01/1 від 29 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив адвокатському об`єднанню 1200 грн. (а.с.240 т.1).
З квитанції до прибуткового касового ордеру №19/08/1 від 19 серпня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив адвокатському об`єднанню 7200 грн. (а.с.240 т.1).
У запереченні на заяву відповідача про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, поданій до суду першої інстанції, представник позивача зазначав про те, що розмір витрат є завищеним та таким, що не відповідає критерію розумності та реальності адвокатських витрат. Також звертав увагу суду, що зазначена кількість годин витрачена на підготовку заперечення на відзив на позовну заяву, є необґрунтованою, оскільки представник відповідача в запереченні висловлює ті ж міркування, що і в відзиві на позовну заяву та посилається на одні й ті ж норми законодавства. А отже, стає незрозумілим на що ним було витрачено три години. Крім того, розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 21 600 грн., а сума заборгованості стягнута на користь товариства 26 793,63 грн., що свідчить про не співмірність та необґрунтованість вищезазначених сум (а.с.242,243 т.1).
Як зазначено Верховним Судом в постанові від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, заперечень з боку позивача, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру у співвідношенні до задоволених позовних вимог, виходячи з конкретних обставин справи, зробив правильний висновок про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, в сумі 7 000 грн.
Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що позивач своєю поведінкою щодо ненадання витребуваних судом документів призвів до затягування розгляду справи, що збільшило витрати відповідача на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 травня 2021 року витребувано від позивача оригінал опису вкладення, списку згрупованих поштових відправлень №16029-2-182-117 та квитанції з Укрпошти від 28 лютого 2019 року. Витребувано від поштового відділення ЦОКК-2 м.Києва усю інформацію щодо відправлення поданого відправником ТОВ «Дірект Технолоджі», списку згрупованих вкладень №16029-2-182-117 від 28 лютого 2019 року, зокрема чи відправлялись таке поштове відправлення, а також відомості про отримання поштового відправлення ОСОБА_1 , зазначеним у списку під номером 19. 
На виконання вказаної ухвали, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» у розумний строк, а саме 07 червня 2021 року, повідомило суд про неможливість надати оригінали витребуваних документів, що спростовує доводи апеляційної скарги про затягування позивачем розгляду справи з цих підстав.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до п. 1 ст.  376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 серпня 2021 року в частині визначення розміру заборгованості слід змінити. В решті рішення залишити без змін. Апеляційну скаргу на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 вересня 2021 року залишити без задоволення, а додаткове рішення залишити без змін.

Щодо розподілу судових витрат
Згідно частин 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції змінено, позов ТОВ «ФК «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, у розмірі 24 619,93, грн., що становить 30,80 % від ціни позову. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 8,11% від оспорюваної суми (26 793,63 грн).
ТОВ «ФК «Прайм Альянс» сплатило за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2102 грн.
ОСОБА_1 сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги в сумі 1261,21 грн. 
Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 647,42 грн, а з ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 102,28 грн.
Відповідно до ч. 11 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» підлягає стягненню судовий збір в сумі 545,14 грн.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 серпня 2021 року змінити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2005579067 від 04 вересня 2013 року у розмірі 24 619,93, грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 20 800 грн. 86 коп., індекс інфляції – 2515,90 грн, 3 % річних - 1303,17 грн. 
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» судовий збір у розмірі  545 гривень 14 копійок.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                                Н.К. Височанська
Судді:                                                 А.І. Владичан
                                                             І.Н. Лисак