ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 201/6376/21 (2-а/201/92/2021)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2021 року (суддя Ткаченко Н.В.) в адміністративній справі   за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Інспектор лейтенант поліції 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Нартенко Олександр Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4344154 від 13.06.2021 року та стягнути витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5500,00грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що свідчить про безпідставність прийняття оскаржуваної постанови. Зазначено, що підстави, передбачені ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліції України, за наявності яких поліцейські могли зупиняти транспортний засіб позивача були відсутні, а тому відсутні підстави для перевірки документів позивача. Крім того, третя особа мала можливість перевірки чи застрахований транспортний засіб позивача через сайт МТСБУ, але відповідні дії зроблені не були. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2021 року позов задоволено. Постанову  Інспектора лейтенанта поліції 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Нартенка Олександра Володимировича серія ЕАМ №4344154 від 13.06.2021р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1   за ч.1 ст.126 КУпАП скасовано. Справу про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.11 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 1454,00грн. (1000 грн. - витрат на правничу допомогу та 454 грн. судового збору) 
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліс обов`язкового страхування, тягне за собою адміністративну відповідальність. Разом з тим, судом першої інстанції під час розгляду справи не встановлено факту пред`явлення чи непред`явлення (або існування даного поліса взагалі) позивачем страхового полісу на вимогу працівника патрульної поліції, у зв`язку із чим не перевірено правомірність винесення оскаржуваної постанови. Зазначено, що право поліцейських при зупиненні автомобіля за порушення ПДР перевіряти у водіїв наявність поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів підтверджена практикою Верховного Суду.  
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.  Також просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 
Представники відповідача та третьої особи повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання 29.09.2021 не з`явилися, своїх представників не направили, з клопотанням про відкладення судового розгляду до суду не зверталися.
З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі представників та третьої особи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.06.2021 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №4344145 на ОСОБА_1 було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00грн. за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.
Підставою для накладення штрафу стало те, що 13.06.2021 року о 04:45 год. у м. Дніпро по вул. Науковій 2, позивач керував транспортним засобом – HONDA CIVIC, державний номерний знак НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п.2.1 г ПДР. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав. 
Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Серед вимог ч.1 ст. 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до  статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена   наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395  (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).
Згідно з пункту 4   р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395   справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема   частинами 1, 2, 3, 5 і 6   статті 121, статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
З аналізу вищезазначених норм слідує, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням   Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених статтею 126 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.
Стовно доводів позивача про відсутність підстав для зупинки автомобіля позивача та як наслідок і відсутність повноважень для перевірки у останнього поліцейськими полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 2.4   ПДР   України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1   ПДР   України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4  ПДР   України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1  ПДР  України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1   статті 126 КУпАП   є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог   ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи позивача та висновок суду першої інстанції щодо відсутності у інспектора права вимагати пред`явлення полісу страхування для перевірки.
Відповідно до п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Так, з оскаржуваної постанови слідує, що позивач 13.06.2021 року керував транспортним засобом – HONDA CIVIC, державний номерний знак НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.
Позивач стверджує, що ним на вимогу інспектора поліції було надано  всі документи, в тому числі і поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначає, що у інспектора поліції була можливість перевірити дійсність полісу на сайті МТСБУ, у разі виникнення будь яких сумнівів, проте останній цього не зробив. 
Колегією суддів на сайті mtsbu.ua було перевірено наявність у позивача дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль HONDA CIVIC, державний номерний знак НОМЕР_1 , та встановлено, що на час зупинки позивача та складення спірної постанови останній мав дійсний страховий поліс  №АР1458711, а відтак доводи відповідача про те, що позивачем порушено п.2.1 г ПДР є хибними. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що інспектор мав можливість перевірити наявність страхового полісу через електронну систему, що не було здійснено відповідачем.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи на приписи ч.1 ст. 308 КАС України та зважаючи на відсутність жодних обґрунтувань в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині стягнення  судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду рішення суду першої інстанції в цій частині. 
З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Водночас враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні щодо мотивів його прийняття.
Вирішуючи вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, наданих у суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн., колегія суддів виходить з таких підстав. 
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката надано: ордер на надання професійної правничої допомоги,  копію додаткової угоди від 27.09.2021 до  договору про надання правової допомоги від 18.06.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 28.09.2021, копію прибуткового касового ордеру від 28.09.2021.
Так, відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 28.09.2021 надані послуги  полягають в  наступному: ознайомлення зі змістом апеляційної скарги – 500 грн.,  складання відзиву на апеляційну скаргу – 1500 грн.,  участь  у судовому засіданні – 1000 грн. Загальна сума становить 3000 грн. 
Положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України  передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в цій справі надання правничої допомоги з приводу вирішення питань в апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з позовом, яка є більш складною, і потребувала більшого аналізу обставин справи та нормативно-правової бази.
Таким чином, враховуючи наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, розмір відшкодування, отриманий за правничі послуги в суді першої інстанцій, колегія суддів вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги  на стадії апеляційного провадження є явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню.
Враховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, колегія судів апеляційної інстанції вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача за апеляційний перегляд судового рішення у розмірі 1000 грн.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2021 року задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2021 року  змінити щодо мотивів його прийняття. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров