Ухвала
Іменем України 
25 листопада 2021 року
м. Київ
провадження № 51-5476 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року про повернення апеляційної скарги. 
Суть питання та встановлені судом обставини
Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 4 серпня 2021 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12020080270000191 від 16 липня 2020 року – закрито. 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року апеляційну 
скаргу ОСОБА_4 на ухвалу суду першої інстанції відносно ОСОБА_5 повернуто апелянту на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, як особі, яка не має права подавати апеляційну скаргу.  
ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року, в якій просить її скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального законута призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування своєї позиції зазначає, що  апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, порушив його право на оскарження судового рішення, що стосується його інтересів. 
Мотиви суду
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Згідно ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставою для скасування судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Доводи касаційної скарги  ОСОБА_4 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправомірне повернення його апеляційної скарги є неприйнятними з огляду на таке. 
Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді. 
Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції права на справедливий суд.  
Разом із тим, у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. При цьому право доступу до суду не  може бути обмеженим  таким чином чи такою мірою, що саму суть права буде зведено нанівець.
В свою чергу, статтею 393 КПК України визначено вичерпний перелік осіб, які мають право подати апеляційну скаргу. 
Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження; і при цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 393 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК України.
При вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду першої інстанції до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.
Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 4 серпня 2021 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження щодо нього закрито.
Із ухвали Запорізького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року вбачається, що суддя, перевіривши апеляційну скаргу  ОСОБА_4 , встановив, що її подано всупереч положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, оскільки, з обвинувального акту не вбачається, що кримінальне правопорушення вчинене відносно  ОСОБА_4 . Потерпілою особою у провадженні є ОСОБА_6 , який унаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Відповідно доп. 4 Розділу 1 реєстру матеріалів досудового розслідування,  ОСОБА_4 був допитаний як свідок.
При розгляді провадження судом першої інстанції  ОСОБА_4 участі не брав та судом не вирішувались питання щодо його прав та інтересів. 
Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 4 серпня 2021 року лише скасовано арешт на автомобіль марки «АС» модель «А-G» 3302 АХУ-1» білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та вантажний кузов білого кольору, що належать ОСОБА_4 , та вказане майно повернуто останньому, що в апеляційній скарзі не оскаржувалось та не свідчило про порушення прав  ОСОБА_4 , тому суддя апеляційного суду дійшов висновку про необхідність повернення  ОСОБА_4 його скарги, оскільки він не відноситься до кола осіб, визначених у ст.393 КПК України, які мають право на апеляційне оскарження.
Разом з цим, суддя апеляційного суду роз`яснив, що  ОСОБА_4  не позбавлений права вирішувати питання щодо відшкодування шкоди, заподіяної унаслідок пошкодження його майна, в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
За таких обставин, повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
З такими висновками погоджується й колегія суддів касаційного суду. 
Ураховуючи викладене та беручи до уваги те, що із касаційної скарги та доданих копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення скарги, Суд дійшов висновку, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року про повернення апеляційної скарги. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді: 

ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                             ОСОБА_7