04.10.21
22-ц/812/1904/21
Єдиний унікальний номер судової справи 489/5363/21
Провадження № 22-ц/812/1904/21         Доповідач в апеляційній інстанції – Лисенко П.П.

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 жовтня 2021 року                                                                     м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого - Лисенка П.П.,        
суддів – Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д.,
переглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи,за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Камільовським Валентина Валентиновича ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва про повернення позовної заяви, яку постановлено 20 серпня 2021 року, у приміщенні того ж суду, під головуванням судді Губницького Д.Г., у справі за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Камільовського Валентина Валентиновича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
в с т а н о в и в :

16 серпня 2021 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Камільовського В.В. пред`явив до ОСОБА_2 вищевказаний позов та просив розірвати шлюб, укладений між громадянином Китайської Народної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований Шевченківським районним відділом реєстрації актів цивільного стану головного територіального управляння юстиції у м. Києві 21 грудня 2017 року, актовий запис №2481.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу. 
Не погодившись з вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Камільовського В.В., подав апеляційну скаргу, в якій, просить її скасувати, а позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами повернути до того ж суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 ч.1 ст.353 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з із цим, розгляд зазначеної справи у суді апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження без виклику сторін.
Вивчивши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Миколаївського апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, оскільки районний суд постановив її з порушенням норм процесуального права.
Повертаючи дану позовну заяву, суд І інстанції виходив з того, що вона не відповідає положенням чинного законодавства, передбачених цивільно-процесуальним кодексом, оскільки зважаючи на спеціальну норму Сімейного Кодексу України, заяву від імені позивача про розірвання шлюбу подано особою, яка не має на це повноважень та позивачу необхідно подати до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, підписану особисто ним.
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду з таким не погоджується, вважає названі висновки суду помилковими, необґрунтованими та незаконними.
За Конституцією України, ст.ст. 4, 43 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.
Кожна особа при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.5,6,12 ЦПК України).
В світлі виписаного, колегія суддів вважає, що по даній позовній заяві суд першої інстанції не виконав вимог процесуального законодавства та порушив право позивача на захист його інтересів.
Пред`явлення позову (заяви) - це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.
В силу ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Про повернення позовної заяви суддя постановляє ухвалу.
Оскаржена ухвала районного постановлена без точного дотримання судом 1 інстанції виписаних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана до суду 16 серпня 2021року та підписана представником позивач  ОСОБА_1 – адвокатом Камільовським В.В.
Згідно переліку документів, доданих до позовної заяви, крім інших документів, на підтвердження своїх повноважень, ОСОБА_3 надав ордер від 10 серпня 2021 року та копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю від 12 березня 2015 року.
Копії документів на підтвердження повноважень адвоката також долучені до апеляційної скарги, та досліджені судом апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).
Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
За приписами ст. 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 
1) договір про надання правової допомоги; 
2) довіреність; 
3) ордер; 
4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.
Отже, ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція ЦПК України не вимагає.
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05 грудня 2018 року, звертає увагу, що виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 Закону № 5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. 
Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 4001 Кримінального кодексу України).
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 09 липня 2021 року у справі №607/10879/20 суд дійшов висновку, що якщо до позовної заяви додано документи, які посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, адвокату надано всі процесуальні права та обов`язки визначені для позивача, а тому представник не мав встановлених законом процесуальних перешкод та обмежень для підписання та подання до суду позову про розірвання шлюбу від імені клієнта.
Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення цивільного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів Миколаївського апеляційного суду вважає, що суд І інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом - Камільовським В.В.
За такого, оскаржена ухвала підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів справи до того ж суду для продовження розгляду (вирішення питання щодо відкриття провадження у справі) у відповідності до законодавства.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,
  
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Камільовським Валентина Валентиновича- задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2021 року скасувати.
Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Камільовського Валентина Валентиновича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, повернути до того ж суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                    П.П.Лисенко  

Судді:                                                            Н.В. Самчишина 
               
Т.В. Серебрякова 

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2021 року.