Справа № 444/3165/20                                Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л. 
Провадження № 22-ц/811/1221/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                21 вересня 2021 року                                  м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Юзефович Ю.І.,
з участю: представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – ОСОБА_2 ,
представника третьої особи – Антоніва Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , до Міністерства освіти і науки України, третя особа – Львівський національний аграрний університет, про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року  ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у власних інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання незаконною відмову в приватизації квартири та зобов`язання Міністерства освіти і науки України провести приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що з 1984 року він зареєстрований і проживає у вказаній квартирі, яка ще у 50-х роках минулого століття була надана в користування його прадіду ОСОБА_5 , як працівнику установи, що була попередником ДП «Навчально-дослідне господарство «Дублянський», з 1982 по 2019 рік в квартирі проживали його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також брат матері ОСОБА_8 із сім`єю, однак, станом на сьогоднішній день, в даній квартирі зареєстровані та проживають лише він (позивач) та його малолітня дочка ОСОБА_4 , а тому, з урахуванням площі квартири й того, що в ній проживають двоє осіб, –дана квартира підлягає приватизації шляхом передачі її саме на безоплатній основі.
У відповідь на запит, Львівським національним аграрним університетом надіслано лист №01-25-05-576 від 16.03.2020 року, в якому було зазначено, що наказом Міністерства аграрної політики України від 14.05.2004 року №158 «Про реорганізацію державного підприємства «Навчально-дослідне господарство «Дублянський» Львівського державного аграрного університету, ДП «Навчально-дослідне господарство «Дублянський» (далі – ДП «НДГ «Дублянський») реорганізовано в структурний підрозділ Львівського державного аграрного університету без права юридичної особи шляхом приєднання його до даного навчального закладу. 
Згідно акту передачі-приймання ДП «НДГ «Дублянський» у склад Університету, Університету передавалося усе належне ДП «НДГ «Дублянський» майно, серед якого зазначено і будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відтак, вказаний будинок перебуває на балансі Львівського національного аграрного університету, що входить у структуру Міністерства освіти і науки України, і саме назване Міністерство є уповноваженим органом по управлінню майном, що знаходиться на балансі Університету. 
13.08.2020 року позивач звернувся до Міністерства освіти і науки України із заявою про передачу їм з дочкою у приватну спільну часткову власність квартири АДРЕСА_1 , на яку 05.10.2020 року надійшов лист-відповідь Міністерства освіти і науки України №1/11-5929 від 03.09.2020 року, в якому йому (позивачу) було відмовлено у погодженні приватизації державного майна, разом з тим, дві квартири з даного житлового будинку, який є чотириквартирним, уже були приватизовані в порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»: одна квартира у 2006 році, а інша – у 2008 році.
Вважає, що надання одним мешканцям будинку дозволу на приватизацію та відмова у наданні такого дозволу позивачеві, свідчать про дискримінацію та порушення прав позивача зі сторони органу державної влади, і просить врахувати, що з 1984 року до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлося претензій щодо незаконності його проживання у займаній квартирі. 
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3 у власних інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 , просить рішення скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що існує якась конкретна законодавча заборона на приватизацію спірної квартири, яка не використовується в освітньому процесі, є державною власністю та перебуває в господарському віданні закладу освіти.
Також апелянт просить врахувати, що в будинку вже є приватизовані квартири, а тому немає ніякої законодавчо встановленої заборони на приватизацію такого роду нерухомого майна.
На переконання апелянта, суд не дав належної правової оцінки доводам їхньої сторони та не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.
Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення інших учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Львівський національний аграрний університет є державним освітнім закладом, що підпорядкований Міністерству освіти і науки України.
Фінансування цього вищого навчального закладу здійснюється за рахунок державного бюджету.
Основні засоби і майно, що рахується на балансі Львівського національного аграрного університету, є державною власністю та перебуває в господарському віданні університету.
Львівський національний аграрний університет є Національним закладом України.
Відповідно до п.2 Указу Президента України №451 від 16.06.1995 року «Про Положення про національний заклад (установу) України», заборонено органам виконавчої влади передавати закріплене за національними закладами (установами) України майно, що перебуває у державній власності, будь-яким органам, підприємствам, установам, організаціям.
Пунктом 12.1 Статуту Львівського національного аграрного університету передбачено, що майно закріплюється за Університетом на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України та вищого колегіального органу самоврядування Університету, крім випадків, передбачених законодавством.
Питання щодо приватизації регулюється Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Статтею 1 цього Закону визначено, що приватизація державного житлового фонду (далі – приватизація) – це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Державний житловий фонд – це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону, не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Згідно з частинами 1, 2 статті 70 Закону України «Про вищу освіту», матеріально-технічна база закладів вищої освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші матеріальні цінності. Відповідно до законодавства та з урахуванням організаційно-правової форми закладу вищої освіти з метою забезпечення його статутної діяльності засновником (засновниками) закріплюються на основі права господарського відання або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, комунікації, обладнання, транспортні засоби та інше майно. Повноваження засновника (засновників) закладу вищої освіти щодо розпорядження державним майном у системі вищої освіти здійснюються відповідно до законодавства. Майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством.
За приписами частини першої статті 80 Закону України «Про освіту» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.
Відповідно до частини четвертої статті 80 цього Закону, об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки відносно майна Львівського національного аграрного університету, управління яким здійснюється Міністерством освіти і науки України, законом встановлена заборона на його відчуження, в тому числі в порядку приватизації, відтак, відсутні правові підстави для зобов`язання до вчинення дій, пов`язаних з приватизацією позивачем спірної квартири.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 01 жовтня 2021 року.

Головуючий                                  С.М. Бойко 

Судді:                                          С.М. Копняк 

                        А.В. Ніткевич