П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1701/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.   
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
29 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Курка О. П. , 
за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В., 
представника позивача: Остапова С.П.
представника відповідача: Гончаренка І.В. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Русь Інвест" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Русь Інвест" до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов, 
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2021 року приватне підприємство "Русь Інвест" (далі ПП "Русь Інвест") звернулося до суду з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просило:
-визнано протиправною та скасовано постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу 09.02.2021 №203895. 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу. 
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено про наявність порушень з боку відповідача при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача. Зокрема звернуто увагу, що ПП "Русь Інвест" не є фактичним перевізником, оскільки у графі ТТН "автомобільний перевізник", яка подана водієм під час перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки відсутні відомості про перевізника, а лише зазначено прізвище водія. 
Також скаржник вказав на недоліки в довідці та актах, складених посадовими особами відповідача та на порушення процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
24.11.2021 від відповідача  через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити. 
В свою чергу, представник відповідача заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 24.12.2020 посадовою особою Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки старшим державним інспектором ВНАП Дідчуком А.В. проведено рейдову перевірку шляхом зважування транспортного засобу марки MAN модель TGS 18.4-.0, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепу-цистерни марки NURSAN З ANRS2, державний номерний знак НОМЕР_2 . Вказаний транспортний засіб перевозив цемент ПЦІІ/А-Ш 500 (навалом).
За результатами габаритно-вагового контролю автомобіля та напівпричепа-цистерни  встановлено, що під час зважування повна маса транспортного засобу склала 45210,00 кг, при нормативно допустимих 40т., осьові навантаження склали: 1) 7,300 т, 2) 13,530 т, 3) 7,970 т, 4) 8,230 т, 5) 8,180 т, при нормативно допустимих 11 т на першу і другу вісь та 7,33 т на третю, четверту і п`яту вісь.
За наслідками здійснення габаритно-вагового контролю старшим державним інспектором ВНАП Дідчуком А.В., складено довідку №0053527 від 24.12.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю; Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0064027 від 24.12.2020; Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 0064027 від 24.12.2020 на суму 160,08 Євро.
09.02.2021 Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесена постанова №203895 про застосування адміністративного-господарського штрафу в розмірі 34000 грн. за порушення ст.48 Закону України від 05.04.2001 №2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі Закон №2344-ІІІ), пункту 22.5 ПДР України.
Не погоджуючись із вказаною постановою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови та відсутність правових підстав для її скасування.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-III) за статтею першою якого автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.
Автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт" та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів (ст. 34 Закону № 2344-III ).
У частинах першій та четвертій статті 48 Закону № 2344-III закріплено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
У відповідності до абзацу чотирнадцятого частини першої  статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу-штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" унормовано, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 14 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.
За змістом пункту 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі-Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком № 879, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27.06.2007, пунктом 2 якого регламентовано, що габаритно-ваговий контроль-це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотриманий визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.  
В силу вимог пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 закріплено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %.
У пункті 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) зазначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
За змістом пункту 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Так, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
У відповідності до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
При цьому, згідно з пунктом 5 Правил № 30 рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними, і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9 - 13 цих Правил), здійснюється без дозволу, не надає права на рух автомобільними дорогами транспортних засобів з перевищенням виключно осьових навантажень без відповідного дозволу.
Пунктом 21 Порядку № 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
За правилами п.31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.  Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).  
За приписами пунктів 3, 4 вказаного Порядку, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).  
У пункті 21 Порядку №1567 закріплено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2020 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-12 посадовими особами Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN  модель TGS 18.440 державний номерний знак НОМЕР_3 та напівпричепу-цистерни марки NURSAN 3  АNRS2 державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить приватному підприємству "Русь Інвест", за результатами якого складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №  0064027 від  24.12.2020, за змістом якого  під час перевірки виявлено перевезення вантажу  з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. В якості доказів на підтвердження вчинення порушення, відображеного в Акті, відповідачем надано довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.12.2020.
В свою чергу, апелянтом зазначено, що хоча він і є власником транспортного засобу марки MAN модель TGS 18.4-.0, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепу-цистерни марки NURSAN З ANRS2, державний номерний знак НОМЕР_2 , нести відповідальність за виявлене порушення не повинен, оскільки згідно договору оренди транспортних засобів №3  від 01.02.2019, останні передані в користування ТОВ "Цемікс". 
Пунктом 1 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою КМУ № 207 від 25.02.2009 визначено, що для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах документами, необхідними для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, є: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. N 363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
П. 11.1 вказаних Правил встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
За визначеннями наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник-фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Так, під час апеляційного розгляду справи з`ясовано, що позивач є власником транспортного засобу марки MAN модель TGS 18.4-.0, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричепу-цистерни марки NURSAN З ANRS2, державний номерний знак НОМЕР_2 . 
При цьому, судом першої інстанції досліджено ТТН, яка пред`являлася водієм вищезазначеного транспортного засобу посадовим особам відповідача та встановлено, що  у графі "Автомобільний перевізник" відсутні відомості про перевізника, а лише зазначено прізвище водія. Підтвердження щодо договору оренди перевізником не надано.
В свою чергу, колегією суддів оглянуто договір оренди транспортних засобів №3  від 01.02.2019, який міститься в матеріалах справи та на який посилається  ПП "Русь Інвест", зі змісту якого вбачається, що останній укладений строком на один рік, тобто лише до 01.02.2020.
Слід зазначити, що вказаним договором передбачено можливість його продовження у випадку відсутності повідомлення будь-якої із Сторін про намір розірвати Договір за один місяць до закінчення строку дії останнього, однак доказів про відсутність такого повідомлення з боку ТОВ "Цемікс" та автоматичне  продовження договору, не надано.
Варто зауважити, що матеріали справи не містять відомостей про те, під часздійснення габаритного контролю водій вищезазначеного транспортного засобу заперечував щодо визначення ПП "Русь Інвест" суб`єктом, що перевіряється, а також, що останній не є працівником позивача.
Стосовно посилань скаржника на відсутність у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю усіх необхідних реквізитів, то колегія суддів зазначає, що наявність окремих недоліків у одному із документах складених відповідачем, не може бути єдиною і беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної постанови, зважаючи на те, що позивачем не наведено жодного та допустимого доказу на спростування відомостей, зазначених у довідці від 24.12.2020.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що не підтверджені жодним доказом і доводи позивача про неналежне повідомлення останнього відповідачем про час та місце розгляду справи.   
Крім цього, відповідно до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати  позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. 
В той же час, як встановлено зі змісту позовної заяви, на вищевказану обставину ПП "Русь Інвест" при поданні позову не посилалося.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу приватного підприємства "Русь Інвест" залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   09 грудня 2021 року.

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Курко О. П.