ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

25 листопада 2021 року                                                            м. Чернівці
справа № 720/910/21
провадження 22-ц/822/1089/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.
секретар Собчук І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Боянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Боянської сільської ради Чернівецької області про визнання права на земельну частку (пай)
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до Боянської сільської ради Чернівецької області про визнання права на земельну частку (пай).
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 01.06.1991 року ОСОБА_1 був прийнятий у члени КСП «Боян» с.Бояни Новоселицького району Чернівецької області та 31.12.1994 року був виключений зі списку членів КСП «Боян». Державний акт на право колективної власності на землю колишнього сільськогосподарського підприємства КСП «Боян» був виданий на підставі рішення Новоселицької районної ради народних депутатів від 19.12.1994 року, у зв`язку із цим, всі особи, які були членами КСП «Боян» повинні бути включені до списку громадян-членів агрофірми «Боян» с.Бояни Новоселицького району Чернівецької області. ОСОБА_1 був включений до такого списку, однак з не відомих йому причин його було викреслено зі списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (пай), тому йому не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай).
Просив визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишньої асоціації селянських господарств «Боян» с.Бояни Чернівецького (Новоселицького) району Чернівецької області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2021 року позов  ОСОБА_1 до Боянської сільської ради Чернівецького (Новоселицького) району Чернівецької області про визнання права на земельну частку (пай) задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишньої асоціації селянських господарств «Боян» с.Бояни Чернівецького (Новоселицького) району Чернівецької області.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Боянська сільська рада Новоселицького району Чернівецької області просить скасувати рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2021 року та ухвалити рішення про закриття провадження по справі. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі Боянська сільська рада Новоселицького району Чернівецької області вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права.
Позивач ОСОБА_1 взагалі не працював у 1991 році у колгоспі «Родина» (КСП «Боян»), в тому числі він не був прийнятий до членів агрофірми «Боян».
Судом першої інстанції не з`ясовані всі умови, які дають особі право на земельну ділянку (пай). Судом не встановлено набуття позивачем статусу члена КСП «Боян» та виникнення у нього відповідних прав, як члена КСП «Боян».
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 01.06.1991 року ОСОБА_1 був прийнятий у члени КСП «Боян» с.Бояни Новоселицького району Чернівецької області та 31.12.1994 року був виключений зі списку членів КСП «Боян», що підтверджується довідкою № 10 від 16.04.2021 року.
Державний акт на право колективної власності на землю колишнього сільськогосподарського підприємства КСП «Боян» був виданий на підставі рішення Новоселицької районної ради народних депутатів від 19.12.1994 року. У зв`язку із цим, всі особи, які були членами КСП «Боян» повинні бути включені до списку громадян-членів агрофірми «Боян» с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області. ОСОБА_1 був включений до такого списку, однак з не відомих йому причин його було викреслено зі списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (пай), тому йому не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позов  ОСОБА_1 , суд першої інстанції встановив, що 01.06.1991 року ОСОБА_1 був прийнятий у члени КСП «Боян» с.Бояни Новоселицького району Чернівецької області та 31.12.1994 року був виключений зі списку членів КСП «Боян», що підтверджується довідкою № 10 від 16.04.2021 року. Державний акт на право колективної власності на землю колишнього сільськогосподарського підприємства КСП «Боян» був виданий на підставі рішення Новоселицької районної ради народних депутатів від 19.12.1994 року. У зв`язку із цим, всі особи, які були членами КСП «Боян» повинні бути включені до списку громадян-членів агрофірми «Боян» с.Бояни Новоселицького району Чернівецької області. ОСОБА_1 був включений до такого списку, однак його було викреслено зі списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (пай), тому йому не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки під час розпаювання земель КСП «Бояни» позивач сертифікат про право на земельну частку (пай) не отримував, а тому позивач не може отримати дану земельну ділянку іншим чином ніж в судовому порядку.
За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
За змістом статей22,23 ЗК України(в редакції на час виникнення правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.
Згідно з частиною першою статті 17 Земельного кодексу України, в редакції закону № 2196-ХІІ від 13 березня 1992 року, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.
Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України, в редакції на час набрання ним чинності, передбачалось, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -відповідні органи виконавчої влади.
Виходячи з повноважень, визначених у статті 122 ЗК України, саме районні державні адміністрації з 01 січня 2002 року до 31 грудня 2012 року були розпорядниками земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, в тому числі земель запасу відповідної сільської ради.
Відповідно до вимог Закону України від 06 вересня 2012 року № 5245-VI «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.
Згідно з пунктами 3 та 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону з дня набрання ним чинності землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу.
У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселенім, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 нього розділу.
Відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
На підставі п.1 Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14січня 2015№ 15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
За змістом пп.13 п.4 Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року № 308 Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Чернівецької області.
Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо (абзац четвертий пункту 24постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляду цивільних справ»).
Зазначеного судом першої інстанції не враховано.
На підставі ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Відповідно до пункту 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
За змістом частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
На підставі ч.2 наведеної норми якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Пунктом 4 ч.2ст.197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.
Разом з тим суд першої інстанції не визначився зі складом осіб, які беруть участь у справі, не роз`яснив право залучити до участі у справі співвідповідачем Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, Новоселицьку районну державну адміністрацію.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц.
Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п. п. 11, 13постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).
На стадії апеляційного провадження суд позбавлений можливості вирішити питання про залучення до участі у справі співвідповідачем Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, Новоселицьку районну державну адміністрацію. Враховуючи зазначене, в позові слід відмовити. 

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення та відмови в позові.
Щодо судових витрат
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та відмови в позові, з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу Боянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області задовольнити частково.
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2021 року скасувати.
В позові ОСОБА_1 до Боянської сільської ради Чернівецької області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Боянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області 1362 грн. витрат по сплаті судового збору. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                          І.Б. Перепелюк
Судді                   А.І. Владичан 
І.М. Литвинюк