ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 380/7237/21 пров. № А/857/14242/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Бруновської Н.В., Матковської З.М., 
при секретарі судового засідання:                              Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 07 липня 2021 року (суддя Кухар Н.А., ухвалене в м. Львові) у справі № 380/7237/21 за позовом ОСОБА_1 до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)   про визнання неправомірними дій державного виконавця, визнання протиправною та скасування постанови, 

                                                      В С Т А Н О В И В:          

30.04.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними  дій державного виконавця Пустомитівського  районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору  у розмірі 14714,04 грн від 23.04.21 в межах виконавчого провадження №59614700; визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця  Пустомитівського  районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)  Глова  Ю.В.  від 23.04.2021 про стягнення з   ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі  14714,04  грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 07 липня 2021 року позов задоволено повністю.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), який в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постанова про стягнення виконавчого збору ВП №59614700 від 23.04.2021 винесена державним виконавцем з дотриманням вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», а також порядку розподілу стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум, передбаченого статті 45 Закону України «Про виконавче провадження».
Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, та явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Протокольною ухвалою суду від 28.10.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вірно зазначено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на виконанні у  Пустомитівському  районному  відділі Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження  ВП № 59614700 щодо виконання виконавчого листа № 752/18483/15-ц, виданого 07.11.2018 року  Голосіївським районним судом  м.Києва щодо  звернення стягнення на предмет застави – автомобіль Volkswagen   модель  Polo Sedan з об”ємом  двигуна 1598 куб.см, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності   ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України “Про виконавче провадження” за початковою ціною предмета застави в сумі 147140 грн.40 коп.
Як видно з матеріалів справи, 23.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою  зобов”язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про  відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження.
В подальшому, 23.03.2020 державним виконавцем винесено постанови про розшук майна боржника та  арешт майна боржника.
Також, 23.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову №59614700 про стягнення виконавчого збору в сумі 14714,04 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою постанову №59614700 про стягнення виконавчого збору ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 74 Закону України “Про виконавче провадження” №1404-VІІІ від 02.06.2016, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Частинами 1, 2, 4, 5, 9 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень ; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії , а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що виконавчий збір стягується у всіх випадках, крім тих, які визначені у частинах п`ятій та дев`ятій названої статті, вже при відкритті виконавчого провадження та при цьому сам факт відкриття виконавчого провадження є тією подією, з якої розпочинається примусове виконання виконавчого документа.
Частиною 3 статті 40 Закону №1404-VIII визначено що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що визначений можливий порядок вирішення питання стягнення виконавчого збору державним виконавцем, що залежить від тих чи інших умов. Таке питання вирішується відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У іншому випадку, якщо виконавчий збір не стягнуто, таке питання вирішується в порядку, встановленому частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ, яка визначає наслідки закінчення виконавчого провадження.
Тобто, судом першої інстанції вірно зазначено, що для стягнення виконавчого збору необхідно настання відповідних умов: 1) виконавчий збір підлягає стягненню, але він не був стягнутий з боржника; 2) виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону або виконавче провадження закінчено з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону. Якщо ці умови виконуються одночасно, то державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.
Суд першої інстанції вірно враховано, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом (частина п`ята статті 13 Закону №1404-VIII).
Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, що Закон №1404-VIII не наділяє органи державної виконавчої служби повноваженнями приймати рішення про стягнення виконавчого збору у будь-який час та за будь-яких подій, та вони повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки при відкритті виконавчого провадження не було вирішено питання про стягнення виконавчого збору, винесення постанови про стягнення виконавчого збору до вирішення питання про повернення виконавчого документа стягувачу чи про закінчення виконавчого провадження законом не передбачено, оскільки за змістом статті 40 цього Закону така дія є наслідком закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.
Тобто, законом чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При цьому постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження. (відповідає правовій позиції Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №802/848/18-а).
Пунктами 1. 2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону. Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554. Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Виходячи з положень Закону № 1404-VIII та Інструкції № 512/5  колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що стягнення виконавчого збору,  крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження, виконавець зобов`язаний зазначити про стягнення з боржника суми виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону, яка підлягає стягненню. Тобто, стягнення виконавчого збору виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. У разі якщо після завершення виконавчого провадження виконавчий збір не стягнуто, виконавець вживає заходів щодо їх подальшого виконання у порядку, визначеному пунктом 8 розділу III та пунктом 2 розділу VI Інструкції № 512/5.
У разі якщо після завершення виконавчого провадження виконавчий збір не стягнуто, виконавець вживає заходів щодо їх подальшого виконання у порядку, визначеному пунктом 8 розділу III та пунктом 2 розділу VI Інструкції № 512/5.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи, що державним виконавцем не виносилось постанов про стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження,то винесення постанов про стягнення виконавчого збору до вирішення питання про повернення виконавчого документа стягувачу чи про закінчення виконавчого провадження законом не передбачено, оскільки за змістом статті 40 цього Закону така дія є наслідком закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа. А відтак в даному випадку державним виконавцем при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору не було дотримано положень статті 27 та частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ, тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена передчасно.
Відтак зважаючи на все вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова державного виконавця  Пустомитівського  районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)  Глова  Ю.В.  від 23.04.2021 про стягнення з   ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі  14714,04  грн. підлягає скасуванню.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 07 липня 2021 року у справі № 380/7237/21 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 08.11.2021