П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2021 року
м. Рівне

Справа № 2/1712/633/2011
Провадження № 22-ц/4815/1407/21

Головуючий у Млинівському районному суді
Рівненської області: суддя Хомицька А.А.
Час, дата і місце постановлення ухвали суду 
першої інстанції: 14 год. 59 хв. 14 червня 2021 року
в смт. Млинів Рівненської області
Повний текст складено: 22 червня 2021 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:
заявник (заінтересована особа): Товариство з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент";
стягувач: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра";
боржник: ОСОБА_1 ;

за участі: представника боржника – адвоката Мартинюка Дмитра Вікторовича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" на ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2021 року в цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" про заміну сторони виконавчого провадження,
в с т а н о в и в :
       У січні 2021 року в суд звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" (далі – ТзОВ "Брайт Інвестмент") із заявою, в якій просило замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні АСВП №43483169 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1712/633/11, що видав Млинівський районний суд Рівненської області про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13/03/МКЛ/2007-840 від 27.08.2007 з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ "КБ "Надра"), як вибулої сторони, на його правонаступника – ТзОВ "Брайт Інвестмент" як такого, що набув всі права та обов`язки стягувача згідно з договором про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 30.09.2020.
       Мотивуючи необхідність здійснення заміни сторони правонаступником, покликалось на рішення Млинівського районного суду Рівненської області по справі №2/1712/633/11 від 30.01.2012, яким задоволено позов ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13/03/МКЛ/2007-840 від 27.08.2007 у розмірі 1 196 259,92 грн. Вказувалось, що на підставі зазначеного рішення 24.02.2012 судом видано виконавчий лист, який звернено до виконання у Славутському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (далі - Славутський МВ ДВС). При цьому згідно з договором № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 право вимоги за кредитним договором № 13/03/МКЛ/2007-840 від 27.08.2007, укладеного між ПАТ "КБ "Надра" та ОСОБА_1 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" (далі – ТзОВ "ФК " Дніпрофінансгруп"), яке на підставі Договору №GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 відступило права вимоги на користь ТОВ "Брайт Інвестмент".
       Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 14.06.2021 відмовлено у задоволенні заяви ТзОВ "Брайт Інвестмент" про заміну сторони виконавчого провадження, а саме заміни стягувача у виконавчому провадженні АСВП № 43483169 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1712/633/11, що видав Млинівський районний суд Рівненської області, з ПАТ КБ "Надра", як вибулої сторони, на його правонаступника - ТзОВ "Брайт Інвестмент".
       Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив із того, що рішенням Млинівського районного суду Рівненської області у справі № 2/1712/633/11 від 30.01.2012 стягнуто на користь ПАТ КБ "Надра" з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 13/03/МКЛ/2007-840 від 27.08.2007 у розмірі 1 196 259,92 грн., яка становить 150 025,70 доларів США. У додатку № 1 до договору від 30.09.2020 про відступлення прав вимоги №GL48N718070_blank_01 заборгованість ОСОБА_1 зазначено у значно більшому розмірі, а саме 7 800 123,29 грн. Тому, на переконання суду, заявником не надано доказів, які б доводили набуття ним права вимоги за кредитним договором № 13/03/МКЛ/2007-840 від 27.08.2007 р. заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 7 800 123,29 грн.
       На ухвалу суду ТзОВ "Брайт Інвестмент" подано апеляційну скаргу, де йшлося про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застування норм матеріального права при її прийнятті. 
       На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось про хибність висновків суду попередньої інстанції про недоведеність одержання заявником прав вимоги до боржника. Судом було проігноровано те, що рішення Млинівського районного суду Рівненської області в справі №2/1712/633/11 винесено ще 30.01.2012, а договір про відступлення прав вимоги укладено 30.09.2020, тобто через 8 років, упродовж яких боржником умови кредитного договору не виконувались, а також збільшення на момент відступлення прав вимоги курсу долару США, у зв`язку з чим має місце нарахування ПАТ КБ "Надра" відсотків та інфляції. Хоча навіть питання щодо нарахування відсотків не було предметом розгляду, а ставилось питання лише щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, де сума заборгованості є фіксованою, тобто 1 196 259,92 грн. На переконання заявника, інформація, що міститься у витягах з договорів, жодним чином не впливає на розмір заборгованості за виконавчим документом. Тому суд першої інстанції неправомірно встановив факт недоведеності отримання права вимоги за кредитним договором № 13/03/MK/2007-840 від 27.08.2007 заборгованості в розмірі 7 800 123,29 грн., оскільки предметом розгляду була заміна сторони у виконавчому провадженні, а не сума, за яку попередній кредитор відступив новому кредитору права вимоги. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги надані до заяви документи, які повністю підтверджують законність відступлення права вимоги. 
       З наведених підстав заявник просив оскаржуване судове рішення скасувати повністю та прийняти нове, яким задовольнити заяву в повному обсязі. 
       Відзиву на апеляційну скаргу не надавалось, хоча про таке право учасникам справи роз`яснювалося.
       Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, що беруть участь у справі і з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.
       Матеріалами справи з`ясовано, що рішенням Млинівського районного суду Рівненської області в справі № 2/1712/633/11 від 30.01.2012 стягнуто на користь ПАТ КБ "Надра" з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 196 259,92 грн., яка становила 150 025,70 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту - 113 417,96 доларів США, заборгованість за відсотками – 22 277,12 доларів США, пеня за прострочення кредиту – 11 424,47 доларів США, штраф за порушення вимог кредитного договору 2 906 ,15 доларів США, що еквівалентно сумі 1 196 259,92 грн.
       Як видно з цього рішення, заборгованість було стягнено на підставі укладеного між сторонами 27.08.2007 кредитного договору №13/03/МКЛ/2007-840. 
       Постановою державного виконавця Нікітчука Р.Є. Відділу державної виконавчої служби Славутського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 27.05.2014 було відкрито виконавче провадження № 43483169 з примусового виконання виданого судом виконавчого листа від 24.02.2012 на виконання вказаного рішення суду (а.с. 77).
       05 серпня 2020 року між ПАТ "КБ "Надра" та ТзОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступив новому кредитору належні банку права вимоги за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, зазначеними у Додатку № 1 до цього договору (а.с. 13-16).
       У додатку № 1 до договору від 05.08.2020 зазначено інформацію про позичальника ОСОБА_1 , кредитний договір № 13/03/МКЛ/2007-840 від 27.08.2007, а також суму боргу – 7 800 123,29 грн. (а.с. 16).
       Згодом згідно з договором № GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 ТзОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" відступив права вимоги на користь ТзОВ "Брайт Інвестмент" разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. У додатку № 1 до договору від 30.09.2020 зазначено інформацію про позичальника ОСОБА_1 , кредитний договір № 13/03/МКЛ/2007-840 від 27.08.2007, а також суму боргу – 7 800 123,29 грн. (а.с. 19). Доказами оплати по договору NGL48N718070 blank є платіжне доручення №1 від ТОВ ФК "Дніпрофінансгруп" на користь ПАТ КБ "Надра" у розмірі 188 900 625 грн. (а.с. 4). На підтвердження оплати за договором NGL48N718070_blank_1 ТзОВ "Брайт Інвестмент" надало копії платіжних доручень №116, №25, No63, No95, №24, № 154, № 168, №367 щодо часткової сплати та копії додаткових угод до договору №GL48N718070_blank_1 від 28.12.2020 року та від 25.03.2021 щодо відстрочення оплати.
       Згідно з довідкою від 07.05.2021 р.№ 17758 Славутський МВ ДВС (м. Хмельницький) повідомляв, що станом на 07.05.2021 р. заборгованість ОСОБА_1 по виконавчому листу від 24.02.2012 р. становить 1 196 259,92 грн. (а.с. 74).
       Спірні правовідносини виникли через реалізацію ТзОВ "Брайт Інвестмент" права на заміну однієї із сторін виконавчого провадження її правонаступником.
       Пунктом 1 ч.2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
       Відповідно до ч.1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
       Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
       За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
       Виходячи із цих норм, зокрема пунктів 1 і 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
       Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
       У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
       З огляду на ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
       Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.
       Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
       Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
       Тому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України "Про виконавче провадження".
       Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
       Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється з усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
       За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".
       Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10, підстави для відступу від якого відсутні.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       Окрім іншого, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
       Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
       У пункті 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
       Частиною 1 ст. 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
       Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
       Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).
       Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) зроблено висновок про те, що навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.
       Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.
       Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.
       Закінчення виконавчого провадження, у т.ч. й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.
       У цій постанові Великою Палатою Верховного Суду досліджувалося питання застосування правового механізму, передбаченого ст.ст. 52, 334 ГПК України, які не відрізняються за своїм змістом від приписів ст.ст. 55 та 442 ЦПК України відповідно та передбачають підстави та умови заміни особи у правовідносинах, у яких виник спір, та наслідки вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.
       Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Отже, заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (ст. 334 ГПК України) має відбуватися з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи.
       Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі ст. 52 ГПК України (аналогічній ст. 55 ЦПК України). У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.
       Тому особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу.
       З огляду на зазначене, встановивши, що відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з чим ТзОВ "Брайт Інвестмент" є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, то наявні правові підстави для заміни стягувача з ПАТ КБ "Надра" на ТзОВ "Брайт Інвестмент".
       При вирішенні процесуального питання колегія суддів зважає на практику Європейського суду з прав людини, де йдеться про те, що внутрішньодержавним (національним) судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
       Однак відмова заявнику у вирішенні питання про правонаступництво з підстав, що сума заборгованості у додатках до договорів про відступлення прав вимоги значно більша, аніж стягнута рішенням суду, за фактичного переходу до заявника права вимоги за кредитним договором, заборгованість за яким стягнута в цій справі, вказує на формальний підхід суду до розгляду заяви та порушення норм процесуального права.
       Як правильно зазначає про це заявник, предметом розгляду питання є заміна сторони виконавчого провадження, а не стягнення заборгованості за кредитним договором, з`ясування її розміру, підстав та порядку нарахування, тощо. 
       Питання про розмір заборгованості за договором кредиту, право вимоги за яким передалося ТзОВ "Брайт Інвестмент", підлягає дослідженню у межах спорів про стягнення такої заборгованості, за їхньої наявності, та не впливає на факт заміни кредитора у зобов`язанні. 
       Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у цьому договорі. 
       У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора позивач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.
       Оскільки укладені договори про відступлення прав вимоги договір не визнано судами недійсним і їхня недійсність не встановлена законом, тому вони є правомірним, підтверджують переуступлення прав вимоги та спонукають до забезпечення здійснення заміни сторони її правонаступником. 
       Тому оскаржувану ухвалу не можна вважати законною та обґрунтованою, адже суд попередньої інстанції при її постановленні вдався до надмірного формалізму та переоцінки обставин, тоді як для вирішення процесуального питання достатньо було з`ясувати факт переуступлення прав вимоги від старого кредитора до нового за відповідним правочином та не встановлювати обсяг виконаних у ньому зобов`язань. 
       Очевидно, що сума заборгованості боржника у договорах про відступлення права вимоги зросла внаслідок впливу деяких чинників, зокрема збільшення курсу гривні щодо іноземної валюти, в якій виражене грошове зобов`язання, нарахування старим кредитором заборгованості за порушення умов кредитного договору після пред`явлення позову та інше. Однак наведене не могло бути підставою для відмови у забезпеченні здійснення процесуального правонаступництва у спорі, за наслідками якого прийнято судове рішення, яке підлягає обов`язковому виконанню. 
       Мотивом для скасування оскаржуваного судового рішення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права, що спонукає до прийняття нової постанови про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
       Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" задовольнити.
       Скасувати ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2021 року. 
       Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" задовольнити. 
       Замінити у виконавчому провадженні ВП №43483169, відкритому на підставі виконавчого листа №2/1712/633/11, виданого 24 лютого 2012 року на виконання рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 30 січня 2012 року, стягувача - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент".
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
       Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 30.11.2021

Головуючий :                                                         С.В. Хилевич

Судді:                                                                        С.О. Гордійчук 

                                                                       С.С. Шимків