ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року	Львів	Справа № 260/2456/21 пров. № А/857/18754/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Ніколіна В.В., Гінди О.М.,
за участю секретаря судового засідання                    Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року (головуючий суддя Іванчулинець Д.В., м. Ужгород, повний текст складено 21.09.2021) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермент Плюс» до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фермент Плюс» (далі – ТОВ «Фермент Плюс») звернулось в суд з позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 28.05.2021 № UA 305000/2021/000031/1 та картку відмови в митному оформленні товарів № UA 305160/2021/00027, рішення про коригування митної вартості від 29.05.2021 № UA 305000/2021/000032/1 та картку відмови в митному оформленні товарів № UA 305160/2021/00028, стягнути з відповідача судові витрати – сплачений судовий збір у розмірі 9080,00 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року задоволено повністю позов. Визнано протиправним та скасовано рішення Закарпатської митниці «Про коригування митної вартості товарів» за № UA 305000/2021/000031/1 від 28 травня 2021 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення  за № UA 305160/2021/00027. Визнано протиправним та скасовано рішення Закарпатської митниці «Про коригування митної вартості товарів» за № UA 305000/2021/000032/1 від 29 травня 2021 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA 305160/2021/00028. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермент Плюс» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 9080,00 (дев`ять тисяч вісімдесят гривні 00 коп).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Закарпатська митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати і винести постанову, якою відмовити у задоволенні позові.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що надані декларантом до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, які б дозволили упевнитися в достовірності митної вартості та її складових, що унеможливлює застосування першого методу визначення митної вартості відповідно до вимог ст.58 Митного кодексу України.
Також, відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларанту було запропоновано провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Однак, жодних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на запит митниці декларантом надано не було (не враховуючи повторно надані висновок про вартісні характеристики товару № 111/172 від 18.05.2021), право на проведення консультації з митним органом відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант не використав обгрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було.
Звертає увагу суду, що митним органом відповідно до частини шостої ст. 54 Митного кодексу України відмовлено у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару №UА305000/2021/000031/1 від 28.05.2021 та №UА305000/2021/000032/1 від 29.05.2021 а наступних підстав:
1) у поданих декларантом до митного оформлення документах, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині другій статті 53 МКУ, відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;
2) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у ст.58 МКУ в частині достовірності заявлених складових митної вартості та ціни, що була фактично сплачена;
3) неподання декларантом додаткових документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару, згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у частині третій статті 53 МКУ.
Крім того зазначає, що оскільки інформація про митне оформлення тютюну за даним класифікаційним кодом з Пакистану в ЄАІС Держмитслужби за період в декілька років взагалі відсутня, для цілей визначення митної вартості обрано митні оформлення товарів походженням з найближчого до цієї країни регіону, а саме - з Індії. Таким чином, при визначенні числового значення митної вартості товарів за основу взята наявна в ЄАІС Держмитслужби інформація щодо митної вартості аналогічних товарів походженням з Індії, оформлених за наступними митними деклараціями (при цьому використано найменші з наявних вартостей): №  UА110370/2021/4567 від 28.04.2021 - 3,97 дол. США/кг, №  UА110370/2021/4446 від 26.04.2021 - 3,97 дол. США/кг, №  UА110370/2021/2174 від 01.03.2021 - 4,27 дол. США/кг. Отже, митна вартість товару, визначена за резервним методом, становить - 3,97 дол. США/кг.
Таким чином, митницею при коригуванні використано найменшу з наявних вартостей, що цілком узгоджується з положеннями чинного митного законодавства в частині застосування другорядних методів.
Окрім того, звертає увагу суду на той факт, що у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих декларантом документах та непідтвердженням використаних декларантом відомостей, неподанням запрошуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, заявлена декларантом митна вартість не була визнана.
Також зазначає, що згідно наказу Мінфіну від 24.05.2012 № 598 «Про затвердження Форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної зартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» (зареєстрованого в Мінюсті 01.06.2012 за № 883/21190), посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МКУ з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо.
При цьому, зазначає, що база ЄАІС містить не безвідносну середньостатистичну інформацію, а перелік всіх митних оформлень з усією відповідною інформацією, у тому числі про коригування митної вартості (до прикладу, скоригована митницею митна декларація містить у 43 графі один з другорядних методів і в 44 графі - посилання на відповідне рішення про коригування; скоригована самостійно декларантом - містить у 43 графі один з другорядних методів) тощо.
Також зазначає, що у разі самостійного заявлення декларантом митної вартості за за другорядними методами « 2а» (за ціною договору щодо ідентичних товарів), « 26» (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) та « 2ґ» (резервним), в декларації митної вартості декларант також повинен навести реквізити раніше оформлених митних декларацій.
Таким чином, чинним митним законодавством чітко регламентовано використання раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей при визначенні митної вартості товарів. При цьому, для митного органу джерелом такої інформації є централізована база митних оформлень ЄАІС, а для декларанта - інформація про раніше оформлені ним митні декларації.
З огляду на наведене вище, вважає що у зв`язку із заявленням декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також у зв`язку із неподанням документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів митним органом було правомірно винесено оскаржувану картку відмови.
Позивачем надано суду відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує щодо доводів апелянта та просить залишити судове рішення без змін.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що 10 лютого 2021 року між позивачем та фірмою TABAK IMPORTER (SMC-PRIVATE) LIMITED (Пакистан) було укладено контракт № TFU-03 на поставку необробленого, не ферментованого з частково відділеною середньою жилкою листового тютюну, сорт Вірджінія загальною вагою 415800 кг. (а.с. 8-10)
Згідно пунктів 1.2 та 1.3 вищезазначеного контракту № TFU-03, країна походження товару – Пакистан, вантажовідправник – фірма TABAK IMPORTER (SMC-PRIVATE) LIMITED.
Вартість товару згідно пункту 3.1 контракту визначається в доларах США за кг нетто на умовах CFR Одеса (Україна)/Варна (Болгарія)/Контанта (Румунія) та складає 2,8 дол. США за 1 кг.
Пунктами 3.2 та 4.1 Контракту встановлено, що порт доставки на кожне відправлення визначається в інвойсі, а платіж по контракту здійснюється у вигляді 100% передоплати, згідно виставленого продавцем інвойсу.
28 травня 2021 року позивачем подано до митного оформлення митну декларацію № UA 305160/2021/031469, товар «тютюнова неферментована сировина» за кодом згідно УКТЗЕД 2401208500, вага нетто – 19800 кг. Митна вартість товару зазначена за першим методом визначення митної вартості – за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються у розмірі 1526041,44 грн (еквівалент 55440 доларів США), за рівнем – 2,8 дол. США/кг. Країна походження товару – Пакистан, виробник – TABAK IMPORTER (SMC-PRIVATE) LIMITED (Пакистан) (а.с. 31, 32).
До митної декларації позивачем були подані наступні документи:
- рахунок інвойс №TFU-03/02-06/21 від 15.02.2021, який був виписаний на виконання контракту № TFU-03, та в якому зазначено загальна вага нетто партії товару 19800 кг, ціна за 1 кг товару 2,80 дол. США, загальна вартість партії товару 55440 дол. США. Умова поставки: CFR Odessa. Ukraine (Incoterms 2020);
- коносамент (документ на перевезення морським транспортом) від 11.03.2021 №HLCUKHI210302742, з відміткою Одеської митниці від 26.05.2021, який вказував що перевезення відбулось морським транспортом з порту Карачі в порт Одеса, умови доставки - CFR Odessa, фрахт попередньо оплачено відправником;
- платіжне доручення банку «ОТП Банк» №49 від 08.04.2021, згідно якого суму 55440 дол. США було переведено позивачем фірмі ТАВАК IMPORTER (SMC-PRIVATE) LIMITED, із відміткою «попередня оплата за табак листовий сорту Вірджінія згідно контракту №TFU-03 від 10.02.2021 (рахунок інвойс №TFU-03/02-06/21 від 15.02.2021)»;
- довідка позивача від 27.05.2021 щодо відсутності окремого страхування вантажу;
- зовнішньоекономічний контракт №TFU-03 від 10.02.2021;
- договір №20/A019-TR від 28.01.2020 між позивачем та ТОВ «Аліадо» про надання транспортно-експедиційних послуг;
- копія митної декларації країни відправлення від 18.02.2021 АНВ-2021-0000022555 (код документа 9610 в гр.44 митної декларації), згідно якої зазначено вартість товару на умовах CFR - 55440 дол.США, а також на умовах FOB - 51295 дол. США та суму фрахту -4145 дол. США;
- копія листа Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 18.05.2021 №111/172 в якому зазначається, що аналіз цінової експертизи товару, який поставлявся згідно контракту №TFU-03 від 10.02.2021, вказує, що контрактна ціна 2,80 дол. СІІІА за кг відповідає рівню відпускних цін компанії виробника.
Однак, відповідачем митного оформлення вказаної партії товару не було здійснено. Натомість, останнім було винесено Рішення про коригування митної вартості від 28 травня 2021 року за № UA 305000/2021/000031/1, яким визначено митну вартість товару у розмірі 78606,00 дол. США (3,97 дол. США за 1 кг.) (а.с. 46, 47).
На підставі вищезазначеного рішення відповідачем винесено картку відмови в митному оформленні товарів № UA 305160/2021/00027 (а.с. 49, 50).
Отримавши карту відмови та рішення про коригування митної вартості, як стверджує позивача, він змушений був 31 травня 2021 року подати нову митну декларацію № UA 305160/2021/031928, згідно якої відповідно до скоригованої відповідачем митної вартості товару, було додатково сплачено ввізне мито у розмірі 6356,55 грн. та податок на додану вартість у розмірі 128402,31 грн. Загальна сума переплати становить 134758,86 грн.
Окрім того, 29 травня 2021 року позивачем до митного органу було задекларовано митну декларацію № UA 305160/2021/031669 товар «тютюнова неферментована сировина» за кодом згідно з УКТЗЕД 2401208500, вага нетто – 19800 кг.
Митна вартість товару заявлена також за першим методом визначення митної вартості – за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються (вартість операції) у розмірі 1526041,44 грн (еквівалент 55440 доларів США), за рівнем – 2,80 дол. США/кг. Країна походження товару – Пакистан, виробник – TABAK IMPORTER (SMC-PRIVATE) LIMITED (Пакистан) (а.с. 5, 6).
Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що до митної декларації позивачем були подані наступні документи: 
- рахунок інвойс №TFU-03/01-05/21 від 12.02.2021, який був виписаний на виконання контракту № TFU-03, та в якому зазначено загальна вага нетто партії товару 19800 кг. ціна за 1 кг товару 2,80 дол. США, загальна вартість партії товару 55440 дол. США. Умова поставки: CFR Odessa, Ukraine (Incoterms 2020);
- коносамент (документ на перевезення морським транспортом) від 11.03.2021 №HLCUKHI210238400, з відміткою Одеської митниці від 26.05.2021, який вказував що перевезення відбулось морським транспортом з порту Карачі в порт Одеса, умови доставки - CFR Odessa, фрахт попередньо оплачено відправником;
- платіжне доручення банку «ОТП Банк» №50 від 08.04.2021, згідно якого суму 55440 дол. США було переведено позивачем фірмі ТАВАК IMPORTER (SMC-PRIVATE) LIMITED, із відміткою «попередня оплата за табак листовий сорту Вірджінія згідно контракту №TFU-03 від 10.02.2021 (рахунок інвойс №TFU-03/01-05/21 від 12.02.2021)»;
- довідка позивача від 27.05.2021 щодо відсутності окремого страхування вантажу;
- зовнішньоекономічний контракт №TFU-03 від 10.02.2021;
- договір №20/A019-TR від 28.01.2020 між позивачем та ТОВ «Аліадо» про надання транспортно-експедиційних послуг;
- копія митної декларації країни відправлення від 18.02.2021 АНВ-2021-0000022557 (код документа 9610 в гр.44 митної декларації), згідно якої зазначено вартість товару на умовах CFR - 55440 дол. США, а також на умовах FOB 51645 дол. США та суму фрахту - 3795 дол. США.
Однак, відповідачем не було здійснено митного оформлення вказаної партії товару.
Натомість, останнім було винесено Рішення про коригування митної вартості товару від 29 травня 2021 року № UA 305000/2021/000032/1, яким визначено митну вартість товару у розмірі 3,97 дол. США за 1 кг. (а.с. 20) та видано Картку відмови в митному оформленні товарів № UA 305160/2021/00028 (а.с. 22, 23).
Отримавши вищезазначену Картку відмови та Рішення про коригування митної вартості, 31 травня 2021 року позивач подав до митного органу нову митну декларацію за № UA 305160/2021/031921, згідно якої відповідно до скоригованої відповідачем митної вартості товару, було додатково сплачено ввізне мито у розмірі 6356,55 грн та податок на додану вартість у розмірі 128402,31 грн. Загальна переплата становить 134758,86 грн.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до положень статті 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Вимогами ч. 1 ст. 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. 
Відповідно до п. 1 ч. 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 5 статті 54 МК України визначено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
Вимогами ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
З наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару – тютюнова неферментована сировина – за основним методом – за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд дійшов правильного висновку про те, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. 
Вимогами ч. 6 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 53 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України – декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України). 
Частиною 5 статті 58 МК України передбачено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України. 
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, що наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, слід зазначити, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) ТОВ «Фермент Плюс» подало разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс), рахунок-проформу; банківський платіжний документ, що стосуються придбаного товару (рахунок сплачено)).
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. 
Отже, вказаними документами підтверджується вартість оцінюваного товару та вони не мають будь-яких розбіжностей в числових значеннях вартості тютюнової неферментованої сировини.
Таким чином, вірним є висновок суду про те, що в рішеннях про коригування митної вартості митниця вказала на обставини, які ніяким чином не впливають на числові показники митної вартості, а більше стосуються договірних відносин контрагентів, на які не мають розповсюджуватися повноваження державного органу. Визначені підстави для прийняття таких рішень не можуть являтися об`єктом митного контролю, а отже як підставою в прийнятті рішень про коригування митної вартості.
Всупереч наведеній позиції, відповідач в обґрунтування правомірності прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів зазначив, що в процесі перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено наступне.
Товар заявлено як пряму поставку від виробника ТАВАК IMPORTER (SMC- PRIVATE) LIMITED (Пакистан). Відповідно до умов контракту, доставка імпортованих товарів здійснюється морським транспортом на умовах CFR Одеса згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2020 року, що підтверджується відмітками на інвойсі та коносаменті.
Водночас, як стверджує відповідач, до митного оформлення, до обох декларацій, позивачем було подано копію договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 20/A019-TR від 28.01.2020, укладений між ТОВ “ФЕРМЕНТ ПЛЮС” та ТОВ “АЛІАДО”., згідно якого надаються транспортно-експедиційні послуги, пов`язані із підготовкою та відправленням вантажів повітряним, автомобільним та морським транспортом, а також митно-брокерські послуги.
В процесі здійснення митним органом контролю правильності визначення митної вартості товарів було встановлено, що надані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Так, згідно з вимогами умови поставки (CFR Одеса), продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до вказаного порту призначення. В експортних деклараціях країни відправлення зазначено вартість товару на умовах CFR - 55440 дол.США, а також на умовах FOB (відповідно до першої та другої поставки) - 51295 дол. CШA (51645 дол.США) та суму фрахту - 4145 дол.США (3795 дол США), але відсутнє будь-яке документальне підтвердження заявлених даних (до прикладу, договір чи рахунок, укладений продавцем про перевезення товару).
Крім того, поданий до митного оформлення договір про надання транспортно- експедиційних послуг № 20/A019-TR від 28.01.2020, вказував що позивач оплачував (або ж міг оплачувати) транспортно-експедиційні послуги в т.ч. при перевезенні морським транспортом (тобто до ввезення па митну територію України (в порту м.Одеса)).
Водночас, витрати па транспортно-експедиційні послуги включаються до складу митної вартості товару.
Посилання відповідача на відсутність документального підтвердження витрат продавця на перевезення (фрахт) товару до пункту пропуску на митну територію України суперечить нормам ч.4, п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України, оскільки позивач повинен документально підтверджувати тільки ті витрати, які є складовою митної вартості - в даному випадку витрати на транспортування товару декларуються тільки в тому випадку, якщо їх несе покупець.
Також, всупереч доводів відповідача, договір про надання транспортно- експедиційних послуг № 20/А019-TR від 28.01.2020, укладений між ТОВ «ФЕРМЕНТ ПЛЮС» та ТОВ «АЛІАДО», зважаючи на умови поставки не вказує на наявність додаткових складових, які підлягають включення до митної вартості.
Так, вказаний договір не стосується будь якого перевезення за межами митної території України та стосувався виключно формальних операцій після ввезення товару на митну територію України (згідно встановленої практики роботи порту - необхідне зазначення фірми експедитора яка приймає вантаж). Крім того ТОВ “АЛІАДО” жодних транспортно-експедиційних послуг стосовно спірного товару не надавала, та жодних коштів за його послуги позивач не оплачував, що додатково підтверджується Листами ТОВ “АЛІАДО” №07-14 від 13.07.2021р. та №03-13 від 13.07.2021р. а також Листом ТОВ “Фермент Плюс” №14/07-1 від 14.07.2021р.
Посилання відповідача, що поданий до митного оформлення договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 20/A019-TR від 28.01.2020, свідчить що позивач оплачував (або ж міг оплачувати) транспортно-експедиційні послуги в т.ч. при перевезенні морським транспортом (тобто до ввезення на мигну територію України (в порту м. Одеса)) є нічим іншим ніж необґрунтованим припущенням та належними та допустимими доказами не доводиться.
Таким чином, оскільки позивач відповідно до встановлених зовнішньо-економічним контрактом умов поставки (CFR Одеса (Україна)) не поніс жодних витрат на транспортування товару до пункту ввезення на митну територію України - то відсутні підстави для додавання цих витрат до ціни контракту.
Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд вірно зауважив, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
При вирішенні спору судом враховано, що всі задекларовані відомості щодо митної вартості підтверджено документально (в т.ч. шляхом надання банківських документів щодо переказ коштів за кожну поставку товару).
В даній справі відповідач безпідставно не використав документи, подані позивачем до митного оформлення для визнання митної вартості, визначеної за 1-м (основним) методом визначення митної вартості, та необґрунтовано застосував 6-й (резервний) метод визначення митної вартості.
Водночас, посилання відповідача, що у наданому висновку про вартісні характеристики товару № 111/172 від 18.05.2021, підготовленому спеціалізованою експертною організацією на поставку товару за інвойсом № TFU-03/02-06/21 від 15.02.2021 відсутній розгорнутий аналіз, методи, які застосовувалися при його здійсненні та будь-які вартісні дані - є необґрунтованими та суперечать ч.5 ст.53 МК України, згідно якої забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Разом з тим, застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. 
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
При прийнятті спірного рішення відповідач використав інформацію ЄАІС митних органів та навів номер і дату митної декларації, митну вартість з якої взято за основу. При цьому суд звертає увагу, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників ЄАІС.  
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна обґрунтувати (довести) законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом. 
Таким чином, правильним є висновок суду про те, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, при цьому відповідач не надав жодного документа, який би підтвердив митну вартість товару, скориговану ним за резервним методом.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстави вважати, що рішення відповідача рішення про коригування митної вартості від 28.05.2021 № UA 305000/2021/000031/1 та картку відмови в митному оформленні товарів № UA 305160/2021/00027, рішення про коригування митної вартості від 29.05.2021 № UA 305000/2021/000032/1 та картку відмови в митному оформленні товарів № UA 305160/2021/00028 є обґрунтованими та мотивованими у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому такі підлягають скасуванню як протиправні. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну Закарпатської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року по справі №260/2456/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 В.В. Ніколін
                                                                                          О.М. Гінда
повний текст складено 13.12.2021