ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18876/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 жовтня 2021 року                                                                                    м. Київ
          
            Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
            головуючого судді                                                                                                                                                             Ганечко О.М.,
            суддів                                                                                                                                                           Сорочко Є.О.,
                                                                                                                             Кузьменка В.В.,

          розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" про визнання протиправною буздіяльність та зобов`язання вчинити дії,                      
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                
                                                                В С Т А Н О В И В :

           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр", в якому просив суд:
-          визнати дію Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у                   ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. протиправною щодо невключення ОСОБА_1 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
-          зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у                    ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. включити інформацію про ОСОБА_1 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 65 298,34 грн., рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 ;
-          зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у         ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 65 298,34 грн., рахунок                             № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .          
          В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, його безпідставно не включено до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» з підстав визнання правочину нікчемним, у той час як здійснений позивачем правочин є вкладом, на який поширюються гарантії Фонду. Позивач також зазначає, що переказ коштів на його рахунок було здійснено                        ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий  центр» за договором від 12.05.2016 року, за яким банк є стороною правочину, та умови якого не передбачають будь-яких переваг чи пільг для позивача, а, відтак, підстави для визнання таких правочинів нікчемними відсутні.
          Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказав на те, що відсутня можливість повернення коштів, які не є вкладом, оскільки не залучені банком, а є поверненням позики від третьої особи.
          Вказане стало підставою для звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.
          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
          Визнано протиправною дію Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. щодо невключення ОСОБА_1 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами та за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
          Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у          ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. включити інформацію про ОСОБА_1 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 65 298,34 грн., рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .
          Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у          ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 65 298,34 грн., рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 ..
          Не погоджуючись з даним  рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.09.2021 року.
          Розгляд апеляційної скарги 29.09.2021 року не відбувся, справу знято з розгляду.
          Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги згідно норм ст. 309 КАС України, та призначити справу до розгляду на 20.10.2021 року.
          Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
          Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
          Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
          З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
          Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
          Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
          Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,            ОСОБА_1 є клієнтом ПАТ «Банк Михайлівський» та власником рахунку                            № НОМЕР_1 , відкритому у банку.
           12.11.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладений Договір             № 980-020-000148602, відповідно до умов якого позивач передав ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачений Договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язувалося повернути позивачу кошти та виплати йому проценти за умовами Договору.
          Відповідно до п. 1.4  Договору від 12.11.2015 року, даний Договір укладений між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» як Стороною-2 через повіреного - ПАТ «Банк Михайлівський», який вчиняє дії від імені, і інтересах та за рахунок Сторони - 2.
          Згідно з п. 1.5 Договору від 12.11.2015 року, банк, підписуючи цей Договір, діє як повірений від імені Сторони-2 на підставі довіреності № 1 від 11.11.2014 року.
          Відповідно до квитанції № 2062021 12.11.2015 року на рахунок № 26208524831501 позивачем внесені кошти в розмірі 50 000,00 грн.
           12.05.2016 року позивачем також внесено на рахунок № 26208524831501 кошти в розмірі 8086,00 грн., що підтверджується квитанцією № 2243513.
           Відповідно до п. 1.2 Договору від 12.11.2015 року, Сторона-2 прийняла від позивача у свою власність кошти; кошти передавались з дати укладення вказаного Договору, ставка 34, 4 % річних (27 % річних після утримання податків).
           12.05.2016 року між позивачам та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено Договір № 980-020-00023769.
          Згідно з Договором, позивач передав у власність ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошові кошти в розмірі 65 000,00 грн. під зобов`язання останнього повернути кошти та виплати проценти за ставкою 34,78 % річних відповідно до умов Договору, на рахунок позивача № НОМЕР_1 строк до 09.11.2016 року з правом дострокового повернення коштів.
          Здійснення переказу коштів в сумі 65 000,00 грн. на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» підтверджується платіжним дорученням від 12.05.2016 року                 № 2243812.
          З метою покриття фінансових ризиків у випадку невиконання Договору                           № 980-020-00023769 між позивачем як страхувальником та ПАТ «Страхова Компанія «Форте», як страховиком, укладено Договір добровільного страхування фінансових ризиків «Капітал» № К980-020-000237569 від 12.05.2016 року, згідно з яким від імені страховика діяв як Повірений ПАТ «Банк Михайлівський», а боржником виступав ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий  центр».
           19.05.2016 року на рахунок позивача № НОМЕР_1 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» перераховано кошти в сумі 65 000,00 грн. з призначенням  платежу «Повернення коштів згідно з Договором № 980-020-00023769 від 12.05.2016 року».
          Додатково ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача                     № НОМЕР_1 було перераховано в сумі 298, 34 грн. з призначенням  платежу «Оплата процентів по Договору № 980-020-00023769 від 12.05.2016 року».
          Постановою Правління Національного банку України від 22.12.2015 року № 917/БТ,           ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних, накладені обмеження діяльності.
          У подальшому, на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року            № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії «неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора, яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 року до 22.06.2016 року.
           13.06.2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 року до 22.07.2016 року. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено          Ірклієнка Ю.П.
          Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від           12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.
          Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01.09.2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05.09.2016 року.
          Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб делеговані повноваження Уповноваженої особи Фонду Волкову О.Ю. з 05.09.2016 року визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
          Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.06.2018 року № 1758 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації           ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора», продовжено процедуру ліквідації по 12.07.2020 року включно та продовжені повноваження ліквідатора:
-          Волкова Олександра Юрійовича - повноваження, визначені статтями 37, 38, 47-52,   52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надані рішенням № 265 від 24.01.2017 року);
-           ОСОБА_2 з 09.02.2018 року делеговані повноваження, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надані рішенням № 383 від 08.02.2018 року).
       Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 311 від 11.02.2020 року змінено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та визначено її повноваження.
          Згідно із зазначеним рішенням з 12.02.2020 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Паламарчука Віталія Віталійовича з повноваженнями, визначеними Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом.
          З матеріалів справи також вбачається, що 01.12.2016 року позивач звернувся до банку із заявою (вх. № 01.12.2016-47/ЗГЗ/1) про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про позивача як особу, що має право на відшкодування коштів у ПАТ «Банк Михайлівський».
           25.09.2019 року банком було надано лист-відповідь (вих. № ЗГ1(К) 3700 від     25.09.2018 року на запит позивача від 17.09.2018 року до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого позивача повідомлено, що перекази коштів, здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» є нікчемними правочинами. Відтак, у позивача не виникає права власності на кошти, перераховані на його рахунок від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».
          Не погоджуючись із діями щодо невнесення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування, позивач звернувся з даним позовом до суду.
          З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
          Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб встановлені Законом України від 23.02.2012 року № 4452-VI          «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»       (далі - Закон № 4452-VI).
          Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №4452-VI (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
          Вкладником, в розумінні пункту 4 частини 1 статті 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
          Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
          Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
          Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.
          Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
          Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
          Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої       статті 26 цього Закону.
          Згідно з аналізованими положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою   статті 38; прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
          Як встановлено, згідно наказу № 27/1 від 24.05.2016 року Уповноваженою особою Фонду було створено комісію по перевірці правочинів (договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.
          Під час перевірки комісією було встановлено, що з 22.12.2015 року відносно Банку діяла постанова № 917/БТ «Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", затверджена Правлінням Національного банку України 22.12.2015 року (далі - Постанова     № 917), якою встановлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності, та ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності Банку, в тому числі встановлено обмеження в частині здійснення кредитних операцій з юридичними особами.
           Перевіркою було виявлено, що Банк уклав з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» Договір відступлення прав вимоги № 2 від 19.05.2016 року. Вказаний договір стосується переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу.
          Згідно з умовами Договору відступлення № 2 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов`язалось відступити Банку права вимоги, належні ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ним та юридичними особами.
          В той же день, а саме 19.05.2016 року, Банк та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» уклали Реєстр Основних договорів до Договору відступлення № 2, відповідно до якого Банк придбав права вимоги за одним договором купівлі - продажу цінних паперів за ціною 180 966 027,90 грн.
          При цьому, станом на 19.05.2016 року, вільний ліміт кредитних операцій з юридичними особами з урахуванням встановлених Національним банком України обмежень, надавав можливість Банку проводити кредитні операції на суми, що зазначені вище.
          Отже, Банком здійснено кредитну операцію на загальну суму 180 966 027,90 грн., шляхом укладення Договору відступлення № 2 з подальшим проведенням розрахунків за ним.
          Таким чином, Банком порушено обмеження, встановлені Постановою № 917 зі змінами внесеними Постановою № 295, в частині проведення кредитних операцій на суму 180 966 027, 90 грн. на підставі укладеного з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договором відступлення прав вимоги, при відсутності права на укладення таких правочинів.
          З наведеного вбачається, що укладання Договору відступлення № 2 від            19.05.2016 року було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, а тому вказані правочини є нікчемними у відповідності до положень   п.п. 2, 7, 8, 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
          В подальшому за рахунок коштів, відображених на рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» внаслідок проведення вищевказаних нікчемних правочинів (а також проведення Банком аналогічних операцій з іншими юридичними особами), були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки фізичних осіб (позикодавців               ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в тому числі позивача) відкриті в Банку, як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики.
          Разом з тим, фактичного перерахування грошових коштів як на рахунки юридичних осіб, так рахунки фізичних осіб, не відбувалось - операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок на балансі Банку, за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунку ПАТ «Банк Михайлівський».
          За результатами перевірки комісія в Акті № 3 від 01.06.2016 року встановила, що виконуючи 19.05.2016 року платіжні документи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206 980 863,90 грн.:
-          Банк здійснив операції, з порушенням вимог законодавства, що призвели до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку що є ознакою нікчемності правочину згідно положень п. 9 ч. 3. ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;
-          Банком укладено правочини (здійснені транзакції), умови яких передбачають передачу майна з метою надання окремому кредитор) переваги (пільги) прямо не встановленого для нього законодавством чи внутрішніми документами Банку, що с ознакою нікчемності правочину згідно положень п. 7 ч. 3. ст. 38 Закону України     «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
        Згідно з Наказу Упоноваженої особи № 27/1 від 24.05.2016 року, було створено Комісію по перевірці правочинів (договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Наказом № 2 від 13.07.2016 року Уповноваженою особою строк проведення перевірки було продовжено.
          Згідно Витягу з Акту № 3 від 01.06.2016 року комісії по перевірці правочинів (договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, ОСОБА_1 віднесено до осіб, на рахунки яких 19.05.2016 року здійснено перерахування коштів з поточного рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у розмірі 65 298,34 грн.
           01.06.2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» видано наказ № 42/3 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі і договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», в тому числі і щодо позивача.
          Як встановлено, з наданих в апеляційній скарзі заперечень апелянта, прийняття вказаного наказу стало підставою для не включення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та бездіяльність щодо чого оскаржується позивачем.
          Водночас, у спірних правовідносинах враховуються правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 38 указаного Закону № 4452-VI, викладені у постанові від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15.
      Враховуючи викладене, за змістом вищенаведених норм Закону № 4452-VI, право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину, довести суду такі обставини. Тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.
          Перелік передбачених частиною 3 статті 38 Закону № 4452-VI, підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.
          Також, згідно частини 3 статті 36 Закону № 4452-VI, є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.
       Положення статті 228 ЦК України, не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону № 4452-VI
          При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що за Законом № 4452-VI, до такого переліку віднесені правочини, що вчинені (укладені) саме Банком.                                                                                                                                                                                                                                
      Щодо правочинів (у тому числі договорів), які укладені між фізичними особами - уповноважена особа таких повноважень не має за цим Законом.
          Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону № 4452-VI. Про це зазначив Верховний Суд у пунктах 41-43 вищезазначеної постанови від 04.07.2018 року.
          У спірному випадку, апелянт вважає нікчемним саме правочин між фізичною та юридичною особою з перерахування 19.05.2016 р. коштів, посилаючись, при цьому, на пункт 7, 9 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI.
          Так, відповідно до указаного пункту частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
          Втім, суд наголошує на тому, що платіжні операції по перерахуванню коштів з рахунку позивача на рахунок іншої особи не є правочинами між Банком та Позивачем, згідно зі       статтею 202 ЦК України.
          Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України,       Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою       постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку.
          Статтею 1062 Цивільного кодексу України установлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.
          Відповідно до пункту 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України     17.12.2003 року за № 1172/8493, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім`я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.
          Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
       Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано       Законом України від 05.04.01 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон  № 2346-IIІ).
          Так, відповідно до п. 1.24       статті 1 цього Закону,       переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.
          У свою чергу, згідно з п. 1.15 ст. 1 цього ж Закону, ініціатором є - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.
          Згідно п. 1.23 вказаної норми, отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі.
          Частиною 2 пункту 1.6. Інструкції, про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою    Постановою НБУ № 22 від 21.01.04 року, зареєстрованої в Мін`юсті 29.03.04 року за N 377/8976, банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або       законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.
          Пунктом 1.7. Інструкції, визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.
          Частиною 5.2 статті 5 Закону № 2346-III, визначено, що відносини між суб`єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.
          За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що операція з перерахування коштів на рахунок позивача не належить до правочинів, передбачених ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет їх нікчемності та як наслідок визнані нікчемними.
          У той же час правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв`язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.
          Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону № 2346-III, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним:
-          для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника;
-   для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.
         Відповідно до пункту 30.1. статті 30 Закону № 2346-III, переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.                            
          Як було зазначено вище, що, до запровадження в Банку тимчасової адміністрації, позивач уклав з ПАТ "Банк Михайлівський" договір банківського рахунку, на підставі якого йому відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в цьому Банку.
          Матеріалами справи встановлено, що 19.05.2016 року на рахунок позивача                   № НОМЕР_1 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» перераховано кошти в сумі     65   000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з Договором                     № 980-020-00023769 від  12.05.2016 року».
          Додатково ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача                    № НОМЕР_1 було перераховано в сумі 298, 34 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по Договору № 980-020-00023769 від 12.05.2016 року».
          Тобто на рахунку позивача обліковується сума у розмірі 65 298,34 грн., що була перерахована від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання договору                           № 980-020-00023769 від 12.05.2016 року.
          За наведених обставин та правових норм, позивач є вкладником в розумінні  Закону   № 4452-VI, оскільки на його поточному рахунку знаходились кошти у вказаній сумі до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. У суду відсутні підстави не приймати до уваги вказаний доказ у справі, як і відсутні правові підстави для висновку про нікчемність правочину, укладеного між суб`єктами переказу коштів. Правочини, укладені Позивачем з Банком апелянт не ставить під сумнів на предмет їх нікчемності. Умови таких договорів не передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
          Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту права позивача є зобов`язання Уповноваженої особи включити інформацію про   ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
         На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
        Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
         Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
          Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

    П О С Т А Н О В И В :

          Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку - залишити без задоволення.

        Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року - залишити без змін.

         Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

             
             Головуючий суддя                                                                             О.М. Ганечко

             Судді                                                                                                     Є.О. Сорочко

                                                                                                                             В.В. Кузьменко