ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 р.	Справа № 520/2243/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Курило Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 22.06.21 року по справі № 520/2243/21
за позовом              Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ"  
до              Харківської митниці                      
про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Приватне акціонерне товариство "Новий стиль", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/0001836/2 від 22.09.2020 р. та №UA807000/2020/0001837/2 від 22.09.2020р. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними, а тому, підлягають скасуванню. Оскільки, при здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості конкретної поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) позивачем надано усі документи, які передбачені чинним законодавством. Проте, відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості, згідно з якими, основний метод визначення митної вартості товару не застосовується, а митна вартість ввезеного товару визначена з використанням резервного методу - другорядного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України. Підставою коригування митної вартості відповідачем вказано, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також не надано на вимогу митного органу додаткових документів. На думку позивача, приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів контролюючий орган діяв з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки надані на митне оформлення документи не містять жодних розбіжностей та в повному обсязі підтверджують ціну товару, визначену контрактом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.21 позов задоволено. 
Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/0001836/2 від 22.09.2020 року та №UA807000/2020/0001837/2 від 22.09.2020 року. 
Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" (61020, м. Харків, вул. Григорівське шосе, буд.88, РНОКПП 32565288) за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби (місцезнаходження - 61003, м. Харків, вул. Короленко, 16-Б, код ЄДРПОУ - 43332958) витрати зі сплати судового збору у розмірі 8417,10 (вісім тисяч чотириста сімнадцять гривень 10 копійок).
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Харківською митницею, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністртаивного суду від 24.06.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару від 22.09.2020 №UA807000/2020/0001836/2, №UA807000/2020/0001837/2, винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МКУ та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, а тому обставини для його скасування відсутні. 
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що ним подано всі необхідні і можливі документи для підтвердження вартості транспортних витрат позивача та зазначено, як саме транспортувався вантаж. Тому, на переконання позивача, рішення митного органу щодо коригування митної вартості товару від 22.09.2020 №UA807000/2020/0001836/2 та №UA807000/2020/0001837/2 прийняті відповідачем без наявних у нього на те законних підстав.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 05 грудня 2019 між ПАТ "НОВИЙ СТИЛЬ" та фірмою ANHUI LAITE GAS SPRING СО укладено контракт №05122019-LANT, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець - прийняти та оплатити наступну продукцію: пневмоциліндри лінійної дії на умовах, викладених у цьому контракті; поставка товару здійснюється партіями в межах загальної суми цього контракту; узгодження замовлень на конкретну партію товару здійснюється сторонами по електронній пошті; підтвердженням замовлення покупця є отримання повідомлення по електронній пошті і/або виставлення продавцем проформи-інвойсу.
Згідно з пунктом 3.1 контракту продавець поставляє покупцю товар на наступних умовах: FOB Шанхай, Китай; EXW Шанхай, Китай.
Додатками до контракту №15 та №16 від 29.07.2020 зазначено, що оплата товару на протязі 90 календарних днів з моменту поставки товару покупцю. 
Керуючись умовами укладеного контракту продавець поставив покупцю силові пневмоциліндри лінійної дії, багатоцільвого призначення, по двом партіям. 
На підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом подано: декларації митної вартості ІМ №UA807180/2020/004314, №UA807180/2020/004316 від 21.09.2020р.; контракт №05122019-LANT від 05.12.2019р.; додатки до контракту №15, 16 від 29.07.2020р., інвойс (Рахунок фактура) NOWY11/2020, NOWY12/2020 від 29.07.2020p., (з перекладом); коносамент COSU 6271152810A від 05.08.2020p та коносамент COSU 6271152810В від 05.08.2020p.; сертифікат про походження товару 20C3405BOC18/00038 від 08.08.2020p., C3405BOC18/00039 вiд 08.08.2020p.; пакувальні листи б/н від 29.07.2020р.; договір  про надання транспортно-експедиторських послуг 01042020 вiд 01.04.2020p.; рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № СФ - 17872 від 10.09.2020p., СФ – 17870 від 10.09.2020р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка) 10/09/9121-2 від 10.09.2020р., 10/09/9121-1 від 10.09.2020p.; залізничні накладні 41057555 ,41057563  від 17.09.2020р.; інформація про позитивні результати державних видів контролю застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів зборів, іншими 5980412 від 21.09.2020р.; інформація (довідка) про відсутність взаємозалежності (ст. 58 МК України ) від 21.09.2020р.; інформація (довідка) про відсутність страхування  від 21.09.2020р.; копія експортної декларації країни відправлення від 05.08.2020 № 223120200002180497, № 223120200002180497; прайс лист виробника від 05.08.2020р. 
Під час контролю митної вартості товару за митними деклараціями № UA807180/2020/004314, № UA807180/2020/004316 від 21.09.2020р. митним органом на адресу позивача направлені запити № 21260 та № 21261 від 21.09.2020р, в яких зазначено, що у зв`язку з наданням недостовірних документів щодо складової митної вартості спрацювала система АСАУР та запропоновано надати пояснення та додаткові документи. 
Згідно наведених запитів позивачу запропоновано надати достовірні пояснення та додаткові документи, а саме: 1) інформацію про відсутності обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно): в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів; 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається: 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту): 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів: 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копія експортної декларації відправника (з перекладом) 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Листами від 22.09.2020 №22.09.2020/2, №22.09.2020/3 позивач повідомив митний орган про надання усіх документів, які підтверджують заявлену митну вартість товарів.
За результатами проведеної перевірки відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до статті 64 МК України: №UA807000/2020/001836/2 від 22.09.2020 та №UA807000/2020/001837/2 від 22.09.2020.
Вартість товару за 1 методом складала: 1042865,59 грн., з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України з яких було сплачено 5% мита - 52143,28 грн. та ПДВ - 219001,77 грн. Вартість товару за 6 методом склала: 2218680,61 грн., з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, нараховано 5 % мита - 110934,03 грн. та ПДВ - 465922,93 грн.
На підставі прийнятого рішення про визначення митної вартості товарів відповідачем видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807180/2020/00235 від 22.09.2020, UA807180/2020/00236 від 22.09.2020.
Судовим розглядом встановлено, що з метою уникнення простою транспорту та виробничою необхідністю повивач оформив товар за ціною, визначеною митним органом МД ІМ №UA807180/2020/004349 та №UA807180/2020/004350 від 22.09.2020. 
05 жовтня 2020 року та 09 жовтня 2020 року позивач надіслав запити до митного органу №05.10.2020/7 та №09.10.2020/7 щодо надання відповідних пояснень стосовно того, що саме призвело до перерахунку вартості товару та з яких підстав надійшов запит, в якому зазначалось, що надані документи недостовірні у зв`язку з чим спрацював АСАУР.
13 листопада 2020 року позивачем отримано відповіді №13.11.2020/2 та №13.11.2020/4, в яких відповідач зазначив, що дата оформлення декларації країни відправлення №223120200002180497 від 01.08.2020 раніше дати видачі коносаменту №COSU 6271152810А від 07.08.2020; дата видачі прайс - листа від 05.08.2020 пізніше ніж дата інвойсу від 29.07.2020; в наданому прас-листі відсутні умови поставки; номер коносаменту заявлений в графі 44 митної декларації №UA807180/2020/004316 - COSU 6271152810В, не співпадає з номером коносаменту в експортній декларації країни відправлення COSU 6271152810. 
Крім того, декларантом підприємства надано до митниці митну декларацію країни відправлення без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до вимог ст. 254 МКУ. 
Юридичною підставою для прийняття оскаржених рішень митний орган зазначає положення ст.ст. 54-64 МК України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про не подання декларантом договору на перевезення вантажу, не надано документа про здійснення оплати за перевезення, документи подані декларантом містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (наявна розбіжність між даними зазначеними у митній декларації країни відправлення та коносаментом, наявна розбіжність між товарами зазначеними в МД та інвойсом від 29.07.2020, прайс-листом від 05.08.2020, додатком №15), а також зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів. 
Позивач, не погоджуючись із правомірністю рішень про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митний Кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57); застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57); у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч. 5 ст. 57); при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57); методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 7 ст. 57); у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57).
Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в ст.58 Митного кодексу України, згідно з ч. 4 якої митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з частиною 5 вказаної статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Як зазначено вище, підставою для направлення відповідачем позивачу запитів щодо надання додаткових пояснень та документів слугувало спрацювання системи АСАУР під час контролю митної вартості товару за митними деклараціями №UA807180/2020/004314, №UA807180/2020/004316 від 21.09.2020.
Колегія суддів зазначає, що у постанові від 25.02.2020 року (справа №260/718/19) Верховний Суд дійшов висновку, що спрацювання системи управління ризиками АСАУР, є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Верховний Суд у цій справі зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Отже, відомості з інформаційних систем фіскальних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган повинен витребувати документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 23.01.2020 року у справі №804/4365/16.
Відповідно до ч. 11 ст. 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.
Як з`ясовано судом з матеріалів справи, однією із підстав застосування резервного методу визначення митної вартості товарів, слугували висновки митного органу про відсутність документів на підтвердження понесених позивачем транспортних витрат.
Згідно умов контракту від 05.12.2019 передбачено дві умови оплати: оплата товару на протязі 90 календарних днів з моменту поставки товару (п. 5.2.1 контракту), або 100 % передплата на підставі проформи - інвойсу; конкретні умови на підставі замовлення та зазначаються у специфікаціях (п. 5.2.2 контракту). 
Судом встановлено, що під час розмитнення, декларантом позивача на підтвердження умов оплати надано специфікації 15 та 16 від 29.07.2020, у яких встановлено, що сторони домовились, що оплата товару проводиться на протязі 90 календарних днів з моменту поставки товару.
Відповідно до умов контракту №05122019-LANT від 05.12.2019 та інвойсів NOWY11/2020, NOWY12/2020 від 29.07.2020 товар поставляється позивачу на умовах FOB Shangai, та при його тлумаченні мають силу правила ІНКОТЕМС-2010 . 
Враховуючи положення ч.10 ст. 58 Митного кодексу України, складовими митної вартості товару, які, зважаючи на умови поставки "FOB", повинні при розрахунку митної вартості товару додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюванні товари є, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України).
Декларантом на підтвердження транспортних документів надано: договір про надання транспортно-експедиторських послуг 01042020 вiд 01.04.2020; рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № СФ - 17872 від 10.09.2020, СФ - 17870 від 10.09.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка) 10/09/9121-2 від 10.09.2020, 10/09/9121-1 від 10.09.2020; залізничні накладні 41057555, 41057563 від 17.09.2020.
Згідно довідок ТОВ "ТГЛ Україна" від 10.09.2020 сума морського перевезення по маршруту Шанхай (Китай) - Одеса (Україна) складає 59114,76 грн. та включає вартість навантажно-розвантажувальних робіт. Відповідно до рахунків № СФ - 17872 від 10.09.2020p., СФ - 17870 від 10.09.2020 сума складає 59114,76 грн.
Вказані документи підтверджують вартість перевезеного товару, тому посилання відповідача про ненадання позивачем заявок до договору про надання транспортно-експедиторських послуг з відображенням попередньої вартості послуг або актів виконаних робіт в частині морського перевезення, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року по справі № 804/16553/14 надаючи оцінку доводам митного органу щодо невключення митної вартості витрат на транспортування з посиланням на те, що довідка про транспортні витрати не є первинним документом відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а отже не може підтверджувати дійсність спірної господарської операції, дійшов висновку, що у разі, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Стосовно доводів відповідача про безпідставне не включення послуг експедитора до митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.2 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
Згідно із п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до п. 2 ч.11 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема витрати на транспортування після ввезення.
В довідках ТОВ "ТГЛ Україна" від 10.09.2020 окремо вказана сума морського перевезення по маршруту Шанхай (Китай) - Одеса (Україна) складає 59114,76 грн. (включає вартість навантажно-розвантажувальних робіт) та окремо вказано транспортне - експедиторське обслуговування на території України у сумі 1250,00 грн. та залізничне перевезення за маршрутом Одеса-Харків на суму 6666,67 грн. 
Таким чином, позивач правомірно не включив до митної вартості товару експедиторське обслуговування на території України. Доказів понесення позивачем витрат на експедиторське обслуговування до території країни матеріали справи не містять.
Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача про необхідність надання заявок до договору про надання транспортно-експедиторських послуг не тільки до суду, а й до митного органу під час розмитнення товару, оскільки дослідивши зміст зазначених довідок встановлено, що вони не підтверджують жодного цінового значення послуг.
Щодо розбіжностей в датах інвойсах та прайс - листах, колегія суддів зазначає наступне.
Так, на момент відвантаження товару декларантом надані інвойси. 
Позивач з метою додаткового підтвердження вартості товару запитав у постачальника прайс - листи. 
Отже, прайс-листи є додатковими документами, при цьому, розбіжності в ціні товару інвойси та прайс-листи не містять. 
Щодо посилання відповідача на надання позивачем експортної митної декларації, яка складена не офіційною мовою митних союзів, то Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 по справі №520/10709/18 зазначив, що ст. 254 Митного кодексу України визначено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Таким чином, у разі складення документа, що подається до митного оформлення, або офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, митний орган не вправі вимагати від декларанта перекладу такого документа українською мовою.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про надання позивачем до митниці повного пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.
Проте, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, тому правильність визначення митної вартості підприємством за основним методом відповідачем не спростована, відтак наявність обґрунтованих підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відповідно до ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64).
При цьому, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
В разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).
Зі змісту спірного рішення встановлено, що при здійснення порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з`ясовано, що рівень митної вартості товарів з подібними характеристиками згідно з ціною базою даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України становить 3,76 дол. США за кг. (заявлений декларантом рівень 1,77 та 1,96 дол. США за кг). 
Відповідачем визначено митну вартість товару за резервним методом за митною декларацією №UA 100300/2020/415023 від 31.07.2020, із розрахунку 3,76 дол. США за кг.
Судовим розглядом встановлено, що в даній декларації UA100300/2020/415023 від 31.07.2020 товар іншого виробника у кількості 4 одиниці. При цьому, партії товару позивача складали 20923 одиниці та 19359 одиниць.
Отже, при даних умовах не може вважитись розмитнення подібного товару на аналогічних умовах. 
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 по справі № 520/2243/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Головуючий суддя 		А.О. Бегунц	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    Л.В. Курило   	
Повний текст постанови складено 17.11.2021 року