ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22572/20                                                                       Суддя першої інстанції: Бояринцева М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                    - Пилипенко О.Є.  
          суддів                                        - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М., 
          при секретарі                              - Ткаченко В.В., 
          за участю: 
          представника позивача:           - Опаріної А.Л., 
          представника відповідача :           - Лесніци В.Ю., 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської митниці Державної митної служби про визнання протиправними та скасування рішень, в якому просив: 
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 року за №UA100020/2020/00143;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 20.03.2020 року №UA100000/2020/000156/2 про коригування митної вартості товарів;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 року за №UA100020/2020/00145;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 20.03.2020 року №UA100000/2020/157/2 про коригування митної вартості товарів;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 року за №UA100020/2020/00142;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 20.03.2020 року №UA100000/2020/155/2 про коригування митної вартості товарів;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 року за №UA100020/2020/00147;
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 20.03.2020 року №UA100000/2020/158/2 про коригування митної вартості товарів.          Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
03 грудня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 51008, від Київської митниці Держмитслужби надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що позивачем до митного органу не подано банківські платіжні документи, в поданих експортних деклараціях відсутній іноземний відправник товару, натомість відправником зазначений сам ОСОБА_1 , позивачем не подано документів, визначених законодавством України, які підтверджують вартість транспортування товару тощо. 
14 грудня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 53301, Київською митницею подано клопотання про заміну сторони (відповідача), відповідно до якого просить здійснити заміну відповідача на правонаступника - Київську митницю.
Відповідно до ч.1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
За приписами ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. 
Так, Кабінетом Міністрів України 30 вересня 2020 року прийнято постанову № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» (далі - Постанова № 895).
Пунктом 1 Постанови передбачено спосіб реорганізації територіальних органів Державної митної служби, зокрема, Київської митниці Держмитслужби, шляхом приєднання до Державної митної служби (створення єдиної юридичної особи).
Відповідно до пункту 2 Постанови, територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.
Наказом Держмитслужби від 19.10.2020 року № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснено реєстрацію Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України: код ЄДРПОУ 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А.
Згідно ч. 2 ст. 211 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» відокремлені підрозділи центрального органу виконавчої влади утворюються без статусу юридичної особи та є органом державної влади, може мати окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України.
Згідно наказу Державної митної служби України від 30.06.2021 року № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи» митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України з 00 год. 00 хв. 01 липня 2021 року розпочато здійснення функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.
Таким чином, Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України розпочала свою діяльність з 01.07.2021 року, у свою чергу, Київська митниця Держмитслужби перебуває в стані припинення, що також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з огляду на що, колегія суддів вважає за можливе замінити відповідача - Київську митницю Держмитслужби - правонаступником - Київською митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що   ОСОБА_1 надано до митного оформлення документ без номеру від 09.03.2020 року виконаний польською мовою, проте без перекладу, що унеможливлює перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товарів, позивачем не надано банківські платіжні документи, що стосується оцінюваного товару - касові або товарні чеки, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати із транспортним засобом, поданим до митного оформлення, не надано документів, які підтверджують транспортні витрати, наявність розбіжностей між даними власників транспортного засобу. 
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 подав митному органу митниці декларації UA100020.2020.020082, UA100020.2020.020084, UA100020.2020.020085, №UA100020.2020.020086  (далі - митні декларації). 
До митної декларації UA100020.2020.020082 позивачем надано наступний пакет документів: рахунок-фактура (інвойс) б/н від 09.03.2020, декларація походження товарів б/н від 09.03.2020, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що не здійснюється при виконанні UA209030/2020/11125 від 16.03.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 23.06.2011, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28.01.2020, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 19.03.2020, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом, сертифікат відповідності №UA.46А(b).01365-20 від 17.03.2020, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 24.05.2014, інші некласифікаційні документи ІПН НОМЕР_4 від 02.12.2013, інші некласифікаційні документи  перепустка №В6-0006768 від 19.03.2020, касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу. 
За наслідком розгляду поданих позивачем документів, відповідачем прийнято рішення від 20.03.2020 №UA100000/2020/000156/2 про коригування митної вартості товарів (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00143 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2). 
У графі 33 оскаржуваного рішення вказано наступне: «Надані відповідно до статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс) документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Переміщення оцінюваного товару здійснювалось транспортним засобом НОМЕР_5 . ОСОБА_1 надав лист щодо вартості транспортування товару до кордону України у розмірі 100 евро. Разом з тим, документів, що підтверджують вартість транспортування не надано. Згідно з ст.3 68 Кодексу для цілей нарахування митних платежів, окрім ціни у касових (товарних чеках) та інших документах роздрібної торгівлі, враховується вартість страхування та перевезення (фрахту) до митного кордону України. Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Також, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Декларант, відповідно до статті 52 Кодексу, зобов`язаний подавати митним органам достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Разом з тим, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно числового значення складової митної вартості товарів на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.
У графі 44 митної декларації №ІІА100020/2020/020082 під кодом 0380 (рахунок-фактура) знаходиться документ виконаний польською мовою, без перекладу, що не дає можливість перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару. Декларантом не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Отже, декларантом не забезпечено об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 53 Кодексу запропоновано подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності): документи, що підтверджують вартість транспортування у відповідності до вимог законодавства України; за наявності страхові документи та документи, які містять відомості про вартість страхування товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).
Декларанту запропоновано на підставі ст.254 Кодексу здійснити переклад документу, що зазначений під кодом 0380 у графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020082 та подати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Від подання додаткових документів ТОВ "ЄВРОТЕСТ-ПЛЮС", що уповноважено ОСОБА_1 на декларування товару, відмовилось. Таким чином, декларантом документально не підтверджено складову митної вартості на транспортування товару, можливу складову на його страхування, та відомості щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті за товар.
Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях з урахуванням цінової інформації зовнішніх джерел (UА500060/2019/33233 від 18.10.2019)». 
Разом з митною декларацією UA100020.2020.020084 від 19.03.2020 позивачем надано наступний пакет документів: рахунок-фактура (інвойс) б/н від 12.03.2020, декларація походження товару б/н від 12.03.2020, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що не здійснюється при виконанні UA209030/2020/11127 від 16.03.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 04.06.2008, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 19.03.2020, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом сертифікат відповідності №UA.46А(b).01367-02 від 17.03.2020, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 24.05.2014, інші некласифікаційні документи ІПН НОМЕР_4 від 02.12.2013, інші некласифікаційні документи  перепустка №В6-0006768 від 19.03.2020, касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу. 
За наслідком розгляду поданих позивачем документів відповідачем прийнято рішення від 20.03.2020 №UA100000/2020/157/2 про коригування митної вартості товарів (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №3) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00145 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №4). 
У графі 33 оскаржуваного рішення №3 вказано про наступні обставини: «Надані відповідно до статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс) документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Переміщення оцінюваного товару здійснювалось транспортним засобом НОМЕР_5 . ОСОБА_1 надав лист щодо вартості транспортування товару до кордону України у розмірі 100 євро. Разом з тим, документів у відповідності до законодавства України, що підтверджують вартість транспортування не надано. Згідно з ст.368 Кодексу для цілей нарахування митних платежів, окрім ціни у касових (товарних чеках) та інших документах роздрібної торгівлі, враховується вартість страхування та перевезення (фрахту) до митного кордону України. Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Також, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Декларант, відповідно до статті 52 Кодексу, зобов`язаний подавати митним органам достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Разом з тим, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно числового значення складової митної вартості товарів на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.
У графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020084 під кодом 0380 (рахунок-фактура) знаходиться документ виконаний польською мовою, без перекладу, що не дає можливість перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару. Декларантом не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Отже, декларантом не забезпечено об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 53 Кодексу запропоновано подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності): документи, що підтверджують вартість транспортування у відповідності до вимог законодавства України; за наявності страхові документи та документи, які містять відомості про вартість страхування товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).
Декларанту запропоновано на підставі ст.254 Кодексу здійснити переклад документу, що зазначений під кодом 0380 у графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020084 та подати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Декларант надав копію митної декларації країни відправлення МРN 20PL402010E0320261,  у якої у графах 2 (відправник) та 8 (одержувач) зазначений ОСОБА_1 . Копія митної декларації країни відправлення МРN 20PL402010E0320261 не містить даних щодо експортера-продавця товару та використовується з метою контролю вивезення товару за межі ЕС, отже не містить достатні відомості для перевірки ціни продажу товарів або ціни, що підлягає сплаті за товари.
Від подання додаткових документів ТОВ "ЄВРОТЕСТ-ПЛЮС", що уповноважено ОСОБА_1 на декларування товару, відмовилось. Таким чином, декларантом документально не підтверджено складову митної вартості на транспортування товару, можливу складову на його страхування, та відомості щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті за товар.
Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях з урахуванням цінової інформації зовнішніх джерел (UА205020/2019/21615 від 05.08.2019).». 
Разом з митною декларацією UA100020.2020.020085 від 19.03.2020 позивачем подано наступні документи: рахунок-фактура (інфойс) б/н від 12.03.2020, декларація походження товару б/н від 12.03.2020, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що не здійснюється при виконанні UA209030/2020/11128 від 16.03.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 07.04.2014, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 19.03.2020, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом сертифікат відповідності №UA.46А(b).01368-02 від 17.03.2020, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 24.05.2014, інші некласифікаційні документи ІПН НОМЕР_4 від 02.12.2013, інші некласифікаційні документи  перепустка №В6-0006768 від 19.03.2020, копія митної декларації країни відправлення MRN 20 РL402010E0320253 від 14.03.2020, касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів , сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу. 
За наслідком розгляду вказаних документів митним органом прийнято рішення від 20.03.2020 №UA100000/2020/155/2 про коригування митної вартості товарів (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №5) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00142 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №6). 
У графі 33 спірного рішення №5 вказано про наступні обставини: «Надані відповідно до статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс) документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Переміщення оцінюваного товару здійснювалось транспортним засобом НОМЕР_5 . ОСОБА_1 надав лист щодо вартості транспортування товару до кордону України у розмірі 100 евро. Разом з тим, документів, що підтверджують вартість транспортування не надано. Згідно з ст.368 Кодексу для цілей нарахування митних платежів, окрім ціни у касових (товарних чеках) та інших документах роздрібної торгівлі, враховується вартість страхування та перевезення (фрахту) до митного кордону України. Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Також, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Декларант, відповідно до статті 52 Кодексу, зобов`язаний подавати митним органам достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Разом з тим, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно числового значення складової митної вартості товарів на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.
У графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020085 під кодом 0380 (рахунок-фактура) знаходиться документ виконаний польською мовою, без перекладу, що не дає можливість перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару. Декларантом не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Отже, декларантом не забезпечено об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 53 Кодексу запропоновано подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності): документи, що підтверджують вартість транспортування у відповідності до вимог законодавства України; за наявності страхові документи та документи, які містять відомості про вартість страхування товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).
Декларанту запропоновано на підставі ст.254 Кодексу здійснити переклад документу, що зазначений під кодом 0380 у графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020085 та подати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Декларант надав копію митної декларації країни відправлення МРN 20PL4020Е0320253, у якої у графах 2(відправник) та 8 (одержувач) зазначений ОСОБА_1 . Копія митної декларації країни відправлення МРN 20PL4020Е0320253не містить даних щодо експортера-продавця товару та використовується з метою контролю вивезення товару за межі ЕС, отже не містить достатні відомості для перевірки ціни продажу товарів або ціни, що підлягає сплаті за товари.
Від подання інших документів ТОВ "ЄВРОТЕСТ-ПЛЮС", уповноважені ОСОБА_1 на декларування товару відмовилось. Таким чином, декларантом документально не підтверджено складову митної вартості на транспортування товару, можливу складову на його страхування, та відомості щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті за товар.
Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях з урахуванням цінової інформації зовнішніх джерел (UА305200/2019/11300 від 13.02.2019).». 
Разом з митною декларацією від 19.03.2020 №UA100020.2020.020086 позивачем подано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) б/н від 13.03.2020, декларація про походження товару б/н від 13.03.2020, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що не здійснюється при виконанні UA209030/2020/11129 від 16.03.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 16.06.2009 документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 19.03.2020, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом сертифікат відповідності №UA.46А(b).01364-20 від 17.03.2020, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 24.05.2014, інші некласифікаційні документи ІПН НОМЕР_4 від 02.12.2013, інші некласифікаційні документи  перепустка №В6-0006768 від 19.03.2020, копія митної декларації країни відправлення MRN 20 РL402010E0320270 від 14.03.2020, касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів , сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу.
За наслідком розгляду поданих документів митним органом прийнято рішення від 20.03.2020 №UA100000/2020/158/2 про коригування митної вартості товарів (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №7) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2020 за №UA100020/2020/00147 (далі - оскаржуване та/або спірне  рішення №8). 
У графі 33 оскаржуваного рішення №7 вказано про наступні обставини: «Надані відповідно до статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс) документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Переміщення оцінюваного товару здійснювалось транспортним засобом НОМЕР_5 . ОСОБА_1 надав лист щодо вартості транспортування товару до кордону України у розмірі 100 евро. Разом з тим, документів у відповідності до законодавства України, що підтверджують вартість транспортування не надано. Згідно з ст. 368 Кодексу для цілей нарахування митних платежів, окрім ціни у касових (товарних чеках) та інших документах роздрібної торгівлі, враховується вартість страхування та перевезення (фрахту) до митного кордону України. Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Також, до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Декларант, відповідно до статті 52 Кодексу, зобов`язаний подавати митним органам достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Разом з тим, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно числового значення складової митної вартості товарів на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України.
У графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020086 під кодом 0380 (рахунок-фактура) знаходиться документ виконаний польською мовою, без перекладу, що не дає можливість перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару. Декларантом не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Отже, декларантом не забезпечено об`єктивних та документально підтверджених даних стосовно відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 53 Кодексу запропоновано подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності): документи, що підтверджують вартість транспортування у відповідності до вимог законодавства України; за наявності страхові документи та документи, які містять відомості про вартість страхування товару; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).
Декларанту запропоновано на підставі ст.254 Кодексу здійснити переклад документу, що зазначений під кодом 0380 у графі 44 митної декларації №UА100020/2020/020086 та подати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Декларант надав копію митної декларації країни відправлення МРN 20PL402010E0320270, у якої у графах 2(відправник) та 8 (одержувач) зазначений ОСОБА_1 . Копія митної декларації країни відправлення МРN 20PL402010E0320270 не містить даних щодо експортера-продавця товару та використовується з метою контролю вивезення товару за межі ЕС, отже не містить достатні відомості для перевірки ціни продажу товарів або ціни, що підлягає сплаті за товари.
Від подання додаткових документів ТОВ "ЄВРОТЕСТ-ПЛЮС", що уповноважено ОСОБА_1 на декларування товару, відмовилось.
Таким чином, декларантом документально не підтверджено складову митної вартості на транспортування товару, можливу складову на його страхування, та відомості щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті за товар.          .
Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях з урахуванням цінової інформації зовнішніх джерел (UА408010/2019/15962 від 22.03.2019).».           Вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товарів  та картки відмови у прийнятті митних декларацій протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 248 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).
Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).
Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 53 МК, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У силу положень частини п`ятої статті 53 МК, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 р. №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).
Відповідно до частини 3 статті 58 МК у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1-3 статті 64 МК у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 року (справа 21-591а15).
Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Відтак рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Так, відповідно до матеріалів справи підставою для коригування митної вартості товарів, завезених позивачем стало не надання повного пакету документів, за допомогою яких можливо було б підтвердити складові митної вартості на транспортування, страхування та відомості щодо ціни, яка сплачена або підлягає сплаті за товар, так, зокрема, митним органом було вказано, що позивачем до митного оформлення разом із митними деклараціями не надано документів, що підтверджують вартість транспортування. 
У матеріалах справи наявна довідка від 19.03.2020 року, згідно якої позивач доводить до відома митні органи, що доставка мотоциклу до кордону України складає 100 євро. 
Разом з тим, згідно із пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
Як вірно зауважено судом першої інстанції, конструкція даної правової норми передбачає надання транспортних документів у випадку, якщо такі витрати по транспортуванню не включені у вартість товару. 
Натомість матеріали адміністративної справи не містять в собі жодних пояснень, у тому числі на вимогу митних органів щодо обставин транспортування товару та включення/не включення таких витрат у вартість товару. 
Надана позивачем довідка від 19.03.2020 року, на переконання колегії суддів, не є належним документом, що підтверджує транспортні витрати, адже згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» до транспортних документів можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивачем до митного оформлення за всіма митними деклараціями не надано транспортних (перевізних) документів, належних документів про вартість перевезення оцінюваних товарів та/або пояснень митному органу про включення транспортних витрат у вартість товару. 
Також, митний орган як підставу для коригування митної вартості вказує, що у графах 44 митних декларацій під кодом 0380 знаходиться документи від 09.03.2020 р., від 12.03.2020 р. (рахунки-фактури (інвойси)), які виконані польською мовою, що не дає можливість перевірити чи дійсно відбувся продаж, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару. 
Так, наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 р. за №1372/21684, затверджено Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документу, який визначає правила заповнення граф    митних декларацій    (далі - МД) на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3 (далі - додаткові аркуші), специфікації форми МД-8 (далі - специфікація), порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6 (далі - доповнення), випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8.
Передбачені цим Порядком правила також поширюються на застосування    МД    на бланках ЄАД, додаткових аркушiв, доповнення i специфiкацiї, виготовлених за допомогою комп`ютера, та електронних МД (далі - Порядок). 
Згідно із вимогами Порядку у графі 42 з точністю до чотирьох знаків у дробовій частині наводиться фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, що визначають вартість товару.
У разі переміщення через митний кордон товарів як носіїв результатів виконаних робіт у графі зазначається вартість таких носіїв без урахування вартості інформації, що на них розміщена.
Графа не заповнюється при зворотному вивезенні тимчасово ввезених громадянами товарів.
У графі 44 зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи: рахунок або інший документ, що визначає вартість товару; визначені    пунктами 7-9 частини восьмої статті 257 Митного кодексу України; визначені    пунктами 1-11 частини третьої статті 335 Митного кодексу України; попередні рішення відповідно до    частини четвертої статті 23 Митного кодексу України; документи про походження товару відповідно до    частини другої статті 43 Митного кодексу України.
Аналіз наведеного дає підстави дійти до висновку, що у графі 44 митної декларації декларантом надається інформація (відомості) необхідна для здійснення митного контролю та митного оформлення, зокрема, розрахунок або документ, що визначає вартість товарів. 
Як вже було вказано вище, у графі 44 митних декларацій позивачем під кодом 0380 вказано документи б/н від 09.03.2020, від 12.03.2020 (рахунки-фактури (інвойси)). Тобто, з урахуванням вимог Порядку документи 09.03.2020, від 12.03.2020 (рахунки-фактури (інвойси))) є документами, які визначають вартість товару. Разом з цим, вказані документи виконаний польською мовою. 
У відповідності до частини 1 статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Відповідно до матеріалів справи, позивачу, в порядку частини 1 статті 254 МК України, було запропоновано надати переклад відповідних документів, однак вказаного перекладу до митного органу подано не було. При цьому, такого перекладу не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції. 
Запитування відповідачем перекладу наведених вище документів є обґрунтованими, оскільки останні, враховуючи зміст Порядку, є документами необхідними для здійснення митного контролю та митного оформлення, зокрема для встановлення визначеної вартості товару, з урахуванням чого, колегія суддів погоджується із висновком відповідача про неможливість перевірки факту продажу, за якими умовами, умови оплати та інші відомості, що необхідні для перевірки митної вартості товару.
Окрім того, в спірних рішеннях митним органом вказано, що позивачем не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та інші платіжні та/або бухгалтерські платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. 
Враховуючи те, що декларантом (позивачем) не надано до митного органу перекладу документу на підставі якого здійснювався продаж товарів, на яких умовах, за якою ціною та умови щодо оплати (готівкою, на банківський рахунок тощо), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами відповідача про не надання позивачем документів, передбачених пунктом 4 частини 2 статті 53 МК України. При цьому, ані позовна заява, ані повідомлення на виконання запиту митного органу не містить в собі жодних пояснень позивача щодо не можливості надання таких документів, у тому числі з підстав того, що рахунок є не сплаченим. 
Крім того варто зазначити, що у деклараціях країни відправлення, які надані позивачем МРN 20PL402010E0320261, МРN 20PL4020Е0320253, МРN 20PL402010E0320270, у графах 2 (відправник) та 8 (одержувач) зазначений ОСОБА_1 . Разом з цим, такі декларації не містить даних щодо експортера-продавця товару та використовується з метою контролю вивезення товару за межі ЕС, отже не містить достатні відомості для перевірки ціни продажу товарів або ціни, що підлягає сплаті за товари.
Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача в апеляційній скарзі на наявність актів огляду (переогляду) митним органом мотоциклів, обставини їх вживаності (пошкодження лакофарбованого покриття, заднього колеса, сліди корозії на рамі тощо), адже такі акти, не є тим документом, в розрізі положень частини 3 статті 53 МК України, що підтверджують митну вартість, крім того, вказані факти були враховані митним органом при коригуванні митної вартості товару.
Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2021 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко 

                                                                                                    Я.М.Собків             

Повний текст виготовлено 14 грудня 2021 року.