Постанова                                                   
іменем України
4 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 461/9983/20
провадження № 51-2900км21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
скаржника (в режимі відеоконференції)        ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 4 листопада
2020 року частково задоволено заяву ОСОБА_6 . Зобов`язано уповноважену особу Львівської обласної прокуратури встановити обставини надходження заяви скаржника від 24 травня 2020 року та, за наявності таких, розглянути вказане звернення в порядку ч. 1 ст. 214 КПК зі встановленням обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до заяви ОСОБА_6 
від 24 травня 2020 року, – внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з винесенням відповідного процесуального рішення. Також постановлено за необхідності вчинити інші процесуальні дії; про результати розгляду заяви повідомити ОСОБА_6  в установленому законом порядку у строки, встановлені ст. 220 КПК.
Оскільки станом на 22 листопада 2020 року зі Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 жодної відповіді не отримав, у цей же день він відповідно до ст. 303 КПК повторно звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 24 травня 2020 року.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ухвалою від 26 березня
2021 року, встановивши, що всі ухвали слідчого судді, перелічені скаржником у заяві від 24 травня 2020 року, фактично виконані, а відомості до ЄРДР було внесено, відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Львівської області в порядку статей 303–307 КПК.
Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 27 квітня 2021 року відмовив 
у відкритті провадження, пославшись на те, що в ухвалі слідчого судді зазначено, що це судове рішення апеляційному оскарженню не підлягає.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу і просив її задовольнити,
прокурор вважав касаційну скаргу обґрунтованою.
Мотиви Суду
Пунктом 1 ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалитизаконне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим 
є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Проте ухвала апеляційного суду цим вимогам не відповідає.
Положеннями ч. 1 ст. 303 КПК встановлено, що на досудовому провадженні, серед іншого, може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Статтею 399 КПК регламентовано дії судді-доповідача в процесі вирішення питання про прийняття апеляційної скарги судом апеляційної інстанції. Зокрема,
у ч.  4 ст. 399 КПК зазначено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається з матеріалів провадження, 22 листопада 2020 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Львівської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою
від 24 травня 2020 року про вчинення злочину та відповідно до ухвали слідчого судді від 4 листопада 2020 року.
У задоволенні цієї скарги ухвалою слідчого судді Галицького районного суду
м. Львова від 26 березня 2021 року було відмовлено. 
4 квітня 2021 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді.
Суддя-доповідач апеляційного суду відмовив у відкритті апеляційного провадження, пославшись на те, що в ухвалі слідчого судді зазначено,
що це судове рішення оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. При цьому в ухвалі не навів обґрунтування такої позиції з посиланням на конкретні положення кримінального процесуального закону.
З таким висновком судді апеляційного суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.
17 червня 2020 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення 
№ 4-р(ІІ)/2020 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КПК, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей
про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до висновку щодо застосування норм права, який міститься 
у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду
від 15  лютого 2021 року у справі № 133/3337/19, оскарженню в апеляційному порядку підлягають ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, які постановлені після визнання неконституційними положень ч. 3 ст. 307 КПК, тобто з 17 червня 2020 року.
Згідно з матеріалами провадження ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова була постановлена 26 березня 2021 року, тобто після ухвалення названого Рішення Конституційного Суду України.
Постановляючи оскаржене рішення, суддя-доповідач допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду – скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати викладене й ухвалити рішення, яке би відповідало вимогам ст. 370 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасувати і призначити новий розгляд 
у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                                ОСОБА_3