УХВАЛА

29 вересня 2021 року     
Київ
справа № 160/6868/20
адміністративне провадження № К/9901/34683/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 160/6868/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
17.09.2021 до суду вчетверте надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - скаржник), направлена до суду поштою 14.09.2021.
Попередні касаційні скарги поверталися скаржникові ухвалами Верховного Суду від 20.05.2021, 12.07.2021, 12.08.2021 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України. Верховний Суд роз`яснив скаржнику вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, в тому числі у випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Під час перевірки вчетверте поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, а зміст касаційної скарги є майже ідентичним до касаційних скарг, які подавалися і, які суд вже визнав неналежно оформленим. 
Верховний Суд вже роз`яснював скаржникові, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
При поданні касаційної скарги вчетверте скаржник так і не виконав зазначених вимог, не зазначив вищенаведених обов`язкових умов у їх взаємозв`язку. Фактично, аналогічно попереднім касаційним скаргам, скаржник виклав усі обставини справи, процитував норми Податкового кодексу України з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з неправильним застосуванням норми частини 20 статті 15 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етиленового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» з урахуванням пункту 4 частини першої статті 1, частини першої статті 8, частини другої статті 20 Закону України №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» при відсутності висновку Верховного Суду з питання правильного застосування норм права.
При цьому, зі змісту постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що цей суд врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.12.2020 у справі №520/13020/19. 
Обґрунтування, чому на переконання ГУ ДПС, ці висновки Верховного Суду не підлягали врахуванню у цій справі касаційна скарга не містить.
Водночас, окрім постанови від 16.12.2020 у справі №520/13020/19, Верховний Суд досліджував питання застосування до платників податків штрафних санкцій за роздрібну торгівлю пальним за відсутності ліцензії з 01.07.2019 в той час, коли саме держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною, також і у справах № 160/10203/19 (постанова від 04.11.2020) та № 580/1212/20 (постанова  від 08.07.2021).
Зазначене свідчить про формальний підхід скаржника до оформлення касаційної скарги та формальне зазначення ним пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Вчетверте подана касаційна скарга так і не приведена у відповідність із роз`ясненнями, наданими Верховним Судом. 
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі № 160/6868/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                  М.М. Гімон