ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" вересня 2021 р.           Справа№ 910/12157/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Михальської Ю.Б. 
 
при секретарі судового засідання Линник А.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 23.09.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогрупп" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 (повний текст складено 19.04.2021)
у справі № 910/12157/20 (суддя Ягічева Н.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогрупп"
до Міністерства юстиції України
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 
Комунальне підприємство Балабинської селищної ради "Центр надання послуг" Гопка Юрій Володимирович
Державний реєстратор Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Ткаліч Вікторія Олегівна
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 
про визнання незаконним та скасування наказу в частині, поновлення реєстраційних дій
В судовому засіданні 23.09.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                                                       ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі  № 910/12157/20 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрогрупп» відмовлено. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 по справі № 910/12157/20 повністю та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити позов ТОВ «Дніпрогрупп» в повному обсязі.
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрогрупп» (далі - ТОВ «Дніпрогрупп», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому заявлені вимоги:
- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05.02.2020 № 406/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», винесений на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.12.2019 за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 21.10.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.10.2019 за № К-19521; 
- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України поновити реєстраційну дію, яку скасовано наказом Міністерства юстиції України від 05.02.2020 № 406/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2017 № 38642508, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Запорізької області Гопкою Юрієм Володимировичем; 
- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України поновити реєстраційну дію, яку скасовано наказом Міністерства юстиції України від 05.02.2020 № 406/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.04.2019 № 46549405, прийняте державним реєстратором Запорізької області Ткаліч Вікторією Олегівною.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Наказ Міністерства юстиції України «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» № 406/5 від 05.02.2020 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки його видача відбулась із порушенням чинного законодавства.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі  № 910/12157/20 у задоволенні позову відмовлено. 
Відмову в позові місцевим господарським судом обгрунтовано наступним: 
- прийняття державним реєстратором Гопкою Ю.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2017 №38642508 за умов, що громадянином ОСОБА_1 не було надано документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку, при тому, що акт постійного користування був вилучений, а строк дії дозволу на виконання будівельних робіт закінчився, що договір про спільну пайову участь у будівництві укладений поза межами цивільної дієздатності, а також прийняття державним реєстратором Ткаліч В.О. рішення про державну реєстрацію при наданих документах, які не відповідають переліку, наведеному у  ст. 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суперечить вимогам чинного законодавства;
- судом відхилені посилання позивача про недотримання Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації строків розгляду скарги, оскільки нормами чинного законодавства передбачено можливість розгляду скарги у строк більше, ніж у місячний термін, при цьому необхідність повідомлення про його продовження стосується виключно особи, яка подала звернення;
- необґрунтованими визнані і твердження позивача щодо пропущення строків подачі скарги на дії державного реєстратора, оскільки, незважаючи на те, що ОСОБА_2 могла дізнатися про право власності об`єктів незавершеного будівництва, зареєстроване за ОСОБА_1 з витягу від 14.08.2018, скаржник не могла ознайомитись зі змістом документів, які були подані для реєстрації, тобто строк на оскарження рішень слід відраховувати після ознайомлення її представника з матеріалами тимчасового доступу до реєстраційної справи, тобто з 18.10.2019;
- з посиланням на судову практику Європейського суду з прав людини, висновки про застосування у судовій практиці викладені у постановах Верховного Суду, суд першої інстанції зазначив, що всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах;
- наказ Міністерства юстиції України від 05.02.2020 №406/5 винесений на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та Законами України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 по справі № 910/12157/20 повністю та ухвалити нове, яким задовольнити позов ТОВ «Дніпрогрупп» в повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на наступне: 
- з огляду на передбачені законом вимоги, ТОВ «Дніпрогрупп» не було повідомлено про час та місце розгляду скарги і комісія не мала законних підстав розглядати скаргу по суті, а під час розгляду скарги були порушені права ТОВ «Дніпрогрупп» як власника майна на участь у розгляді засідання комісії та наданні відповідних пояснень та заперечень;
- рішення про продовження терміну розгляду скарги відсутнє, відповідно скарга розглянута у строк, що перевищує 30 днів; 
- Міністерство юстиції України та його дорадчий орган повинні були вирішити питання щодо відмови у розгляді скарги та залишити скаргу без розгляду по суті у зв`язку з порушенням вимог щодо строків подання скарги, адже 60-денний строк на оскарження вже сплив, а скаржником не надано належних доказів того, що вона дізналась або могла дізнатись про порушення своїх прав до спливу 60 денного строку, що було залишено поза увагою суду; 
- суд першої інстанції помилково вважає, що строк на оскарження рішень слід відраховувати з дати ознайомлення представника з матеріалами реєстраційної справи - з 18.10.2019; адже ОСОБА_2 була в повній мірі обізнана про існування кримінального провадження і ознайомлення з кримінальною справою відбувалось неодноразово; ознайомлення 18.10.2019 було ініційовано лише для визначення нової дати відрахування 60 денного строку для подання скарги; 
- висновок комісії від 23.12.2019 в частині порушення оскаржуваним рішенням реєстратора прав заявника, заснований виключно на припущеннях та не підтверджений жодними належними та допустимими доказами, які були покладені в основу висновку Комісії, при цьому, судом першої інстанції оцінка даним обставинам взагалі не надавалася, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення суду;
- державний реєстратор 19.04.2019 під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав має право використовувати відомості інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством; відомості щодо директора та використання в своїй діяльності модельного статуту є відкритими та містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; саме тому повноваження Гальченка В.Я. перевірялись  державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Ткаліч Вікторією Олегівною за допомогою використання відкритої інформації, що містилась в інформаційній системі, доступ до якої передбачено законодавством. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 08.07.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 розгляд апеляційної скарги у справі відкладався. 
26.08.2021 розгляд справи №910/12157/20 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. на самоізоляції, судове засідання призначено на 23.09.2021 ухвалою суду від 31.08.2021.
До справи під час апеляційного провадження від відповідача отримано три відзиви на апеляційну скаргу від трьох представників (11.06.2021; 06.07.2021). 
Явка представників сторін
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 23.09.2021 заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Треті особи та їх представники, представник позивача  в судове засідання апеляційної інстанції 23.09.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки третіх осіб та їх представників суду невідомі.
23.09.2021 на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному у зв`язку з пологами (народження дитини).
Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України). 
Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, призначеної на 23.09.2021, колегією суддів залишено без задоволення, зважаючи на те, що до клопотання про відкладення розгляду справи представником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладеного у ньому.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача, третіх осіб та їх представників обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
05.02.2019 Міністерством юстиції України винесено наказ № 406/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Вказаним наказом: 1. Скаргу ОСОБА_2 від 21.10.2019 задоволено в повному обсязі; 2. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2017 №38642508, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Запорізької області Гопкою Юрієм Володимировичем; 3.  Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.04.2019 № 46549405, прийняте державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Ткаліч Вікторією Олегівною; 4. Анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Запорізької районної Державної адміністрації Запорізької області Ткаліч Вікторії Олегівні; 5. Виконання пунктів 2,3 наказу було покладено на Департамент нотаріату та державної реєстрації; 6. Виконання пункту 4 було покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».
Наказ винесено за розглядом скарги ОСОБА_2 , поданої 21.10.2019 року до Міністерства юстиції України на рішення державних реєстраторів Гопки Юрія Володимировича та Ткаліч Вікторії Олегівни .
ОСОБА_2 (скаржник) відповідно до Біржового договору Запорізької товарної біржі «Гілея», укладеного 06.10.2016 з ТОВ «Профі-Трефдсервіс», що діяло від імені та в інтересах Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі договору про реалізацію безхазяйного майна №1 від 12.08.2016 було придбано майно вартістю 58 620, 10 грн., що знаходиться за адресою Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Красна 15 .
Оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосуються реєстрації прав на вказане майно за іншими особами, і прийняті:
- державним реєстратором Гопкою Ю.В. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2017 № 38642508), яким відкрито розділ Державного реєстру прав № 433557223104 на об`єкт нерухомого майна, розташований за    адресою: вул. Земська 15, м. Бердянськ, Запорізька обл. ) та внесено запис про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва № 23854024, відповідно до якого власником такого об`єкту незавершеного будівництва став ОСОБА_1 ; 
- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2017 № 38642508 прийнято за результатами розгляду заяви зареєстрованої 11.12.2017 в базі даних заяв Державного реєстру прав за № 25597616 (про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, який розташований за адресою: вул. Земська 15, м. Бердянськ, Запорізька обл. ) державним реєстратором Комунального підприємства «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Гопкою Ю.В.;
- 17.04.2019 державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Ткаліч В.О. було зареєстровано заяву № 33688654 в базі даних заяв Державного реєстру прав, яку подано Гальченком В.Я. в інтересах ТОВ «Дніпрогрупп»;
- за результатом розгляду заяви державним реєстратором Ткаліч В.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.04.2019 №46549405 та внесено запис про право власності на об`єкт незавершеного будівництва №31253748 ТОВ «Дніпрогрупп» на об`єкт незавершеного будівництва з реєстраційним номером 1433557223104.
23.12.2019 за результатами розгляду вищевказаної скарги ОСОБА_2 від 21.10.2019 Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації було надано висновок, яким рекомендовано: 1. Скаргу ОСОБА_2 від 21.10.2019 задовольнити у повному обсязі, 2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав на їх обтяжень від 11.12.2017 №38642508, прийняте державним реєстратором Гопкою Ю.В., 3. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.04.2019 №46549405, прийняте державним реєстратором Ткаліч В.О., 4. Анулювати доступ до державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Ткаліч В.О.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від    22.06.2020 у справі №280/1144/20 задоволено позов державного реєстратора Ткаліч Вікторії Олегівни, наказ від 05.02.2019 № 406/5 скасовано в частині анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Ткаліч Вікторії Олегівні.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого        постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128        (надалі - Порядок №1128), прийнятий відповідно до вимог частини 9        статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Порядок № 1128 визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).
Пунктом 2 Порядку №1128 передбачено, що для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
Виходячи з положень Порядку та Закону, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що до повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, а рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту можуть бути оскаржені до суду (п.17 Порядку №1128).
Пунктом 10 Порядку №1128, для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.
Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.
У відповідності до п.11. Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним із визначених способів.
Судом першої інстанції встановлено, що оголошення про час і місце засідання Колегії було розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, а саме    за посиланням: http://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-komisii-23-grudnya-2019-roku, у розділі Інше/Засідання колегії/ Засідання комісії 2019 рік наявна наступна інформація: « 23 грудня 2019 року за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка 15, в Офісі протидії рейдерству відбудеться засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації. Запрошуються скаржники/їх представники та заінтересовані особи/їх представники для розгляду наступних скарг: 9. На 13 год. 20 хв. Розгляд по суті скарги ОСОБА_2 від 21.10.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.10.2019 за № К-19521. Тип об`єкта нерухомого майна: незавершене будівництво, літ. А1; А2; а; а1; літ. Г. адреса: вул. Земська 15, м. Бердянськ, Запорізька обл.. Суб`єкти оскарження: державний реєстратор комунального підприємства «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Запорізької області Гопка    Ю.В.; державний реєстратор Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Ткаліч В.О. Заінтересовані сторони: ОСОБА_1 ; Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрогрупп» (код ЄДРПОУ 42179766).
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що на виконання    приписів порядку вихідним листом від 21.11.2019 направлено всім особам копію скарги ОСОБА_2 від 21.10.2019, де було зазначено, що про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації буде опубліковано на офіційному сайті Міністерства юстиції України, а також адреса посилання.
При цьому, судом надано належну оцінку доводам позивача щодо наявності помилки при переході за посиланням, зазначеним у листі, яка не свідчить про відсутність такої інформації станом на дату, що на два дні передує розгляду скарги, і вказані обставини стали обґрунтованою підставою для висновку, що відповідачем дотримано вимоги п.11. Порядку №1128 щодо повідомлення позивача про розгляд скарги.
Згідно пп. «а» п. 2 ч. 6  ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав.
Під час розгляду справи судом першої інстанції враховані обставини встановлені Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, зокрема, що державним реєстратором Гопкою Ю.В. при реєстрації до заяви 1 та прийнятті рішення №38642508 порушено вимоги  статті 331 ЦК України, статей 10, 18, 22, 23, 24 Закону, пункту 68 Порядку (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), оскільки ним не було встановлено підстави для проведення реєстраційних дій, підстави для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав, не перевірено умови договору щодо їх належного виконання сторонами, у тому числі умови виникнення права власності на об`єкт за договором. Також державним реєстратором не було встановлено, що строк дії дозволу на виконання будівельних робіт    від 14.03.1997 закінчився 31.12.1997 та його було продовжено лише до 31.12.2001; державним реєстратором Ткаліч О.В. при реєстрації до заяви    №33688654 та прийнятті оскаржуваного рішення №46549405 порушено вимоги статей 10, 18, 23, 24 Закону та пункту 57-1 Порядку    №1127, оскільки нею не було перевірено документи та наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації прав, а саме: державним реєстратором Ткаліч О.В. не додано установчих документів ТОВ «Дніпрогруп» та не перевірено повноваження Гальченка В.Я. в порядку, передбаченому пунктом 57-1 Порядку №1127.
Наказом Міністерства юстиції України від 05.02.2019 № 406/5 задоволено скаргу ОСОБА_2 від 21.10.2019 та скасовано оскаржувані рішення.
Згідно з пунктом 68 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, зокрема на об`єкт, що підлягає приватизації, подаються документи, передбачені  статтею 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до  ст 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку); 2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт (крім випадків, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва); 3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта (крім випадків, коли такий документ внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва).
За висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на вимогах закону, прийняття державним реєстратором Гопкою Ю.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2017 №38642508 за умов, що громадянином ОСОБА_1 не було надано документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку, при тому, що акт постійного користування був вилучений, а строк дії дозволу на виконання будівельних закінчився, що договір про спільну пайову участь у будівництві укладений поза межами цивільної дієздатності, а також прийняття державним реєстратором Ткаліч В.О. рішення про державну реєстрацію при наданих документах, які не відповідають переліку, наведеному у  ст. 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суперечить вимогам чинного законодавства.
При цьому, судом першої інстанції  правомірно відхилені посилання позивача про недотримання Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації строків розгляду скарги, оскільки нормами чинного законодавства передбачено можливість розгляду скарги у строк більше, ніж у місячний термін, при цьому необхідність повідомлення про його продовження стосується виключно особи, яка подала звернення.
Необґрунтованими визнані і твердження позивача щодо пропущення строків подачі скарги на дії державного реєстратора, оскільки, незважаючи на те, що ОСОБА_2 могла дізнатися про право власності об`єктів незавершеного будівництва, зареєстроване за ОСОБА_1 з витягу від 14.08.2018, скаржник не могла ознайомитись зі змістом документів, які були подані для реєстрації, тобто строк на оскарження рішень слід відраховувати після ознайомлення її представника з матеріалами тимчасового доступу до реєстраційної справи, тобто з 18.10.2019.
При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції доречно застосував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16, зокрема, зазначив, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирався на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до встановлених судом обставин, наказ Міністерства юстиції України від 05.02.2020 №406/5 винесений на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та Законами України, що стало підставою для відмови у задоволенні позовних  вимог.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення має бути залишеним без змін виходячи з наступного.
Предметом спору у даній справі є вимоги позивача визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05.02.2020 № 406/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», винесений на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.12.2019 за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 21.10.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.10.2019 за № К-19521, а також похідні вимоги щодо вчинення дій на відновлення прав, які виникли до його прийняття. 
В обґрунтування підстав позову позивач посилався на порушення вимог Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого        постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128, інших законодавчих актів.
Зокрема, позивачем стверджувалось, що всупереч вимог п.п. 9, 10, 11 Порядку № 1128 та пункту 3 розділу ІІІ Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (затверджене наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 № 37/5), Комісія взагалі не повідомила позивача та інших заінтересованих осіб про час та місце розгляду скарги ОСОБА_2 від 21.10.2019.
Як встановлено судом, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації  листом від 21.11.2019 № 6722/19.2.1/-19 позивачу направлено копію скарги гр. ОСОБА_2 від 21.10.2019. В цьому ж листі зазначено, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією буде опубліковано в рубриці «Комісія з питань розгляду скаргу сфері державної реєстрації» (https://minjust.gov.ua/pages/commission_civil_register) за посиланням з офіційного сайту Мін`юсту (https://minjust.gov.ua/).
Позивач факт отримання листа від 21.11.2019 № 6722/19.2.1/-19 не спростовує, що свідчить про обізнаність як про наявність скарги, так і про проведення розгляду цієї скарги.
Як зазначено в листі відповідача від 21.11.2019 № 6722/19.2.1/-19, із зазначенням суб`єктів оскарження, а саме, державного реєстратора комунального підприємства «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Запорізької області Гопки Ю.В., державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Ткаліч В.О., ОСОБА_1 та ТОВ «Дніпрогрупп» повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією буде опубліковано в рубриці «Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації» за посиланням з офіційного сайту Мінюсту. 
Приймаючи до уваги, що на момент розгляду скарги ОСОБА_2 діяла редакція Порядку №1128 від 21.09.2019, дії відповідача щодо повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду скарги у зазначений відповідачем спосіб в повній мірі відповідали наведеним вище пунктам Порядку № 1128, що свідчить про вжиття відповідачем законодавчо встановлених заходів стосовно інформування суб`єкта оскарження про дату, час та місце розгляду зазначеної скарги.
Таким чином, позивач не був позбавлений можливості використати своє право для подання пояснень по суті скарги і бути присутнім під час розгляду скарги, що відповідно є підставою для відхилення відповідних доводів апеляційної скарги.
Не є такими, що тягнуть за собою скасування оскаржуваного у справі наказу відповідача і посилання апелянта на розгляд скарги Комісією у строк що перевищує 30 днів, а також твердження про те, що Міністерство юстиції та його дорадчий орган повинні були вирішити питання щодо відмови у розгляді скарги та залишити скаргу без розгляду її по суті у зв`язку з порушеннями вимог щодо строків подання скарги, адже 60 денний строк на оскарження сплив, а скаржником не надано належних доказів того, що вона дізналась або могла дізнатись про порушення своїх прав до спливу 60 денного строку.
Зазначені доводи позивача обгрунтовано відхилені судом першої інстанції, з посиланнями на приписи ч. 3  ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» та п. 4 Порядку 1128 при встановлених обставинах відсутності порушень вимог чинного законодавства у цій частині. 
В цій частині, апеляційний господарський суд знаходить вірними заперечення відповідача з цього приводу, зокрема, що винесення позитивного висновку по скарзі ОСОБА_2 свідчить про факт кваліфікації Комісією скарги як такої, що відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку 1128; відповідно у Міністерства юстиції України  не було підстав для відмови у розгляді скарги по суті.  
Підлягають відхиленню і доводи апелянта в частині щодо відсутності у скарзі обґрунтування порушення прав скаржника, з урахуванням наступного.
Згідно з доводами апеляційної скарги, у висновку комісії від 23.12.2019 відсутнє жодне посилання на будь-які докази, які підтверджували порушення прав скаржника, жодної будівельної експертизи, яка є єдиним можливим способом встановити обставину використання будівельних матеріалів скаржника, проведено не було, вироку суду, яким би було встановлено обставину викрадення у скаржника будівельних матеріалів комісії надано не було.
В свою чергу, виходячи із законодавчого регулювання, вимоги до скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора згідно ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають, що до скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.
Скарга ОСОБА_2 обґрунтована тим, що прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.12.2017 № 38642508, від 19.04.2019 № 46549405 з відкриттям розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна (об`єкт незавершеного будівництва) розташований за адресою: вул. Земська, буд. 15, м. Бердянськ, Запорізької обл.,  тоді як додатками до скарги долучені документи, підтверджуючі право скаржника вважати, що проведені реєстраційні записи стосуються майна, яке було нею придбане у Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області відповідно до біржового договору від 06.10.2016 і яке нею ніколи не продавалося і не надавалося у використання іншим особам. 
Копія скарги з додатками долучена до матеріалів справи (арк. спр. 186-260 том 1), зазначені у скарзі додатки, які долучені, дають змогу зробити висновок, що скаргу подано особою, яка вважає, що її права порушено, як те визначено у п. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
При цьому, жодних вимог про необхідність встановлення обставин порушення права скаржника відповідними документами, чи обов`язку призначення експертизи у зв`язку із встановленням таких обставин, закон не містить, що відповідно не може бути підставою вважати наявними підстави для скасування оскаржуваного у справі наказу відповідача. 

Відповідно до абзацу 1 п. 8  Порядку №1128, у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до п. 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень Закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мінюсту, що оскаржуються. 
По суті порушень, згідно висновку комісії від 23.12.2019 встановлено, 
- п. 7 висновку:
Державним реєстратором Гопкою Ю.В. при реєстрації заяви та прийнятті рішення № 38642508 порушено вимоги ст. 331 ЦК України, ст. 10, 18, 22, 23, 24 Закону  «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 68 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції чинній на час прийняття рішення), оскільки ним не було встановлено підстави для проведення реєстраційних дій, підстави для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав, не перевірено умови договору щодо їх належного виконання сторонами, у тому числі умови виникнення права власності на об`єкт за договором;  державним реєстратором не було встановлено, що строк дії дозволу на виконання будівельних робіт від 13.03.1997 закінчився 31.12.1997 та його було продовжено лише до 31.12.2001; 
- п. 11 висновку: 
Державним реєстратором Ткаліч О.В. під час реєстрації заяви 33688654 та прийняття оскаржуваного рішення № 46549405 порушено вимоги статей  10,  18,  23,  24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  та п. 57-1 Порядку № 1127,  оскільки нею не було перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації прав, а саме: державним реєстратором не додано установчих документів ТОВ «Дніпрогрупп» та не перевірено повноваження Гальченка В.Я., в порядку, передбаченому п. 57-1 Порядку № 1127.
Документи, на підставі яких вчинено оскаржувані записи, долучені до матеріалів справи, та виходячи з наведених у висновку комісії вимог нормативно-правових актів (ст. 10, 18, 22, 23, 24 Закону  «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 57-1, 68 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції чинній на час прийняття рішень) повністю підтверджують встановлені порушення. 
Згідно встановлених вимог ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на дату прийняття рішення 11.12.2017) державний реєстратор:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;
відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно;
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;
4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;
5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав…
          Подані державному реєстратору у грудні 2017 року документи не відповідали заявленому праву, а також вимогам законодавства.
Судом взяті до уваги посилання апелянта на те, що відповідно до договору про спільну пайову участь у будівництві від 01.12.2010, п. 1.1 та п. 2.2.2 Козеренко Володимир Миколайович одноосібно набуває право власності на об`єкт, що є предметом договору (нерухоме майно по вул. Земська 15), а отже мав право на реєстрацію права власності на об`єкт по вул. Земська 15, що не був завершений будівництвом (об`єкт незавершеного будівництва), однак: 
- на дату укладення договору про спільну пайову участь у будівництві від 01.12.2010, що укладений між Уренгойською дирекцією житлового будівництва (представництво: м. Бердянськ, вул. Червона 70) та громадянином Козеренко Володимирем Миколайовичем останньому виповнилося 17 років, тоді як повну цивільну дієздатність  (ст. 34 ЦК України) набуває  фізична особа, яка досягла 18 років (повноліття); 
- за умовами договору (п. 1.1) предметом договору є спільна пайова участь сторін у будівництві багатоквартирного житлового будинку та гаражів: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Червона 15 , з наступною передачею другій стороні його частки у вигляді права власності на цю нерухомість.
Таким чином, при отриманні вказаного договору, державним реєстратором не перевірено, а відтак не встановлено наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.
Згідно з пунктом 68 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (1127) для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, зокрема на об`єкт, що підлягає приватизації, подаються документи, передбачені  статтею 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до  ст 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку); 2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт (крім випадків, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва); 3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта (крім випадків, коли такий документ внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва).
          В порушення зазначених вимог, вчинення реєстраційного запису відбулось на підставі документів, які заявлені права не підтверджували, оскільки: 
- акт на право постійного користування ЗП000338 (зареєстрований за № 357) від 07.02.1995 був вилучений, про що зазначено на самому акті та проставлено штамп, що це архівна копія; відповідно до рішення Бердянської міської ради № 49 від 24.11.2005 припинено право користування земельними ділянками орендного підприємства «Уренгойська дирекція жилого будівництва» (Тюменська обл., м. Новий Уренгой, вул. Ювілейна 3) та передано їх до земель міста; в тому числі земельною ділянкою, площею 0,63 га, розташованою по вул. Червоній 15 наданою для будівництва 6 поверхового жилого будинку, державні акти на право постійного користування землею, реєстраційні номери 356, 357, 567 вирішено вважати такими, що втратили чинність; 
- дозвіл на виконання будівельних робіт № 5/97 від 14.03.1997 був виданий Уренгойській дирекції житлового будівництва, містив відомості про виконання будівельних робіт ЗАТ «Строитель», виданий строком дії до 31.12.1997 із штампом про продовження строку дії до 31.12.2001.
Відповідно до ч. 7  ст. 18 вказаного Закону  державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Пунктом 3 ч. 1  ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  передбачено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав, в тому числі, є подання документів, які не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.
Пунктом 9 Порядку 1128 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного наказу) передбачено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:
1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;
2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;
3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;
4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;
5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
          У скарзі, поданій ОСОБА_2 , та за розглядом якої Міністерством юстиції України прийнято оскаржуваний наказ від 05.02.2020 № 406/5, в частині другої реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва за ТОВ «Дніпрогрупп» зазначалося про те, що Ткаліч В.О. під час проведення реєстраційних дій та прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46549405 від 19.04.2019 мала можливість та бачила запис державного реєстратора Комунального підприємства «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Гопка Ю.В. про прийняття ним рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38642508 від 11.12.2017, а отже усвідомлювала, що таке рішення порушує вимоги Закону та Порядку.
          Рішення 46549405 від 19.04.2019 про проведення державної реєстрації на об`єкт незавершеного будівництва за ТОВ «Дніпрогрупп», згідно доводів скарги, підлягає скасуванню, оскільки фактично дозволило громадянину ОСОБА_1 розпорядитися майном, що було рейдерським шляхом відібрано у ОСОБА_2 . 
Враховуючи викладене, Міністерство юстиції України при розгляді скарги    не повинно було досліджувати дії державного реєстратора Ткаліч В.О. на наявність порушень закону, що не були предметом оскарження, тоді як таке рішення випливає з факту скасування рішення, протиправність якого встановлена (рішення державного реєстратора Гопка Ю.В. 38642508 від 11.12.2017). 
За таких обставин, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.04.2019 № 46549405, прийняте державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Ткаліч Вікторією Олегівною підлягає скасуванню в порядку визначеному пп.5 п. 9 Порядку 1128 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного наказу).
З огляду на вищевикладене, наказ Міністерства юстиції України від 05.02.2020 №406/5 винесений на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та Законами України, відповідно доводи апеляційної скарги не вказують на наявність підстав для скасування рішення суду прийнятого у справі.
Відповідно до  статті 236 ГПК  України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини 1  статті 237 ГПК   України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
З огляду на те, що під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції не підтверджено неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, що підлягають застосуванню, та не встановлено порушення норм процесуального права щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Дніпрогрупп».
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, які в свою чергу, є обґрунтованими, що обумовлює відсутність підстав для скасування прийнятого у справі судового рішення.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову в позові.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогрупп" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі № 910/12157/20.
У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                                                                                                                         ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогрупп" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі № 910/12157/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі № 910/12157/20 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/12157/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 11.10.2021.

Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                Ю.Б. Михальська