ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 380/6138/21 пров. № А/857/14394/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Глушка І.В., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
апелянта                                    ОСОБА_1 ,
представник апелянта             Цімура Я.В.,
представник відповідача        Алексєєва Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 17 червня 2021 року (ухвалене головуючим – суддею Кузан Р.І. у м. Львові) у справі № 380/6138/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

                                                       ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Бібрської міської ради № 2227 від 19.06.2020 про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0, 2467 га на території Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_1 згідно її заяви від 10.10.2019;
зобов`язати Бібрську міську раду надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0,2467 га на території Бібрської міської ради.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Бібрської міської ради № 2227 від 19.06.2020 про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0, 2467 га на території Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_1 згідно її заяви від 10.10.2019. Зобов`язано Бібрську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтованою площею 0,2467 га на території Бібрської міської ради.
Представником позивача 07.06.2021 направлено на адресу суду клопотання (вх.№40679) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 заяву представника позивача про прийняття додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Бібрської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задоволено частково. Стягнуто із Бібрської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України
Позивач не погодилася з додатковим рішенням суду першої інстанції щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та подала апеляційну скаргу.
Так позивач просить змінити додаткове рішення суду першої інстанції, змінивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, що стягується з відповідача на її користь з 3000 грн на 5000 грн.
Апелянт та її представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а додаткове рішення суду першої інстанції змінити.
В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове судове рішення – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції – без змін, з наступних підстав.
Загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Представник позивача просив в суді першої інстанції стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Суд першої інстанції встановив та таке підтверджується матеріалами справи, що 15.10.2019 між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Цімурою Я.В. укладено договір про надання правової допомоги № 6/19.
Зі змісту п.1.1 вказаного договору, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати йому правову допомогу з наступних витань: представництво інтересів Клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, органах досудового розслідування, органах прокуратури, інших державних та недержавних органах, установах, організаціях з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта; підготовка та подання необхідних процесуальних документів.
Відповідно до п .4 цього договору, оплата наданої правової допомоги здійснюється замовником на підставі здійсненого адвокатом розрахунку. Розмір оплати послуг розраховується виходячи з кількості відпрацьованих адвокатом годин та визначається додатковою угодою.
12.04.2021 між ОСОБА_1 та адвокатом Цімурою Я.В. укладено додаткову угоду №3 до договору про надання правової допомоги № 6/19 від 15.10.2020. 
В п. 2.3 цієї додаткової угоди визначено, що орієнтовна вартість представництва у суді першої інстанції становитиме 5000 грн.
Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3  визначено порядок оплати гонорару, а саме: протягом 30 днів з дня підписання угоди клієнт сплачує завдаток у розмірі 1500 грн, який включається у вартість послуг. Частину гонорару в розмірі 1500 грн клієнт оплачує не пізніше 45-ти днів після відкриття провадження у справі. Решту суми гонорару клієнт сплачує не пізніше 45-ти днів після прийняття рішення судом першої інстанції.
На виконання додаткову угоду № 3 до договору про надання правової допомоги № 6/19 від 15.10.2020 сторони склали акт приймання передачі наданої правової допомоги від 01.06.2021, згідно з яким виконавцем в інтересах замовника, згідно Договору у повному обсязі виконано зобов`язання: 
13.04.2021 ознайомлення з оскаржуваним рішенням, консультація клієнта. Кількість годин 1 год; 500 грн;
16.04.2021 підготовка і подання адміністративного позову. Кількість годин 4 год; 2000 грн;
16.04.2021 підготовка клопотання про звільнення від сплати судового збору. Кількість годин 1 год; 500 грн;
17.05.2021 ознайомлення з відзивом та підготовка відповіді на відзив. Кількість годин 2 год; 1000 грн;
31.05.2021 участь в судовому засіданні. Кількість годин 1 год; 1000 грн
Факт надання та оплати зазначеної правової допомоги (юридичних послуг) на суму 3000,00 грн підтверджується меморіальним ордером № 129029184 від 05.05.2021 та № 136595138 від 03.06.2021.
На переконання суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розрахунок правничої допомоги дещо завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності.

Більше того в матеріалах справи відсутні будь - які докази виконання вимог п.п. 3.3 додаткової угоди № 3 до договору про надання правової допомоги № 6/19 від 15.10.2020, а саме оплати клієнтом решти суми гонорару, в даному випадку 2000 грн, сплати не пізніше 45-ти днів після прийняття рішення судом першої інстанції, тобто після 31.05.2021.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477- IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім цього, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи зазначені обставини справи та перелік, наданих адвокатом для позивача послуг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, що відповідає складності справи та обсягу наданих позивачу послуг та встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 17 червня 2021 року  у справі № 380/6138/21 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 11 жовтня 2021 року