ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 р.	Справа № 520/4976/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання  Щеглової Г.О.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В.,  м. Харків, повний текст складено 29.06.21 по справі № 520/4976/21
за позовом         Головного управління ДПС у Харківській області      
до        Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар"                   
про накладення адміністративного арешту коштів,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Харківській області звернулося до суду з позовом, в якому просив накласти адміністративний арешт коштів на всіх рахунках у банках та банківських установах, що обслуговують платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" (код в ЄДРПОУ 36036864).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області задоволено. Накладено адміністративний арешт коштів на всіх рахунках у банках та банківських установах, що обслуговують платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" (код в ЄДРПОУ 36036864).
ТОВ "Торговий дім "Агродар", не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає судове рішення незаконним, та зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, а саме: не надана належна правова оцінка обставинам справи, неповно досліджені докази та не надана належна оцінка доказам, порушені принципи достовірності та достатності доказів. Посилаючись на обґрунтування , викладені в апеляційній скарзі , просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.
Колегія суддів не задовольняє клопотання позивача та відповідача про відкладення розгляду справи , оскільки посилання сторін на неможливість прибуття у судове засідання є необґрунтованими та не підтверджені документально, доказів неможливості направити в судове засідання іншого представника як позивачем  так і відповідачем не надано.
Колегія суддів зауважує, що явка позивача та відповідача в судове засідання судом обов`язковою не визнавалася, сторони не позбавлені були права подати додатково письмові пояснення по суті справи або повідомити про наявність інших доказів, які не були раніше подані до суду, якщо б вважала це за необхідне.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар", код ЄДРПОУ – 36036864, зареєстровано як суб`єкт господарювання юридична особа 11.12.2008 року та перебуває на обліку в позивача.
 23.10.2019 року позивачем на адресу відповідача направлено запит про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження) №6171/10/20-40-05-11-16, в якому зазначено, що ГУ ДПС в Харківській області встановлено факти, що свідчать про допущені ТОВ "Торговий дім "Агродар" порушення п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України в наслідок    неправомірного визначення за звітний період декларування ПДВ – липень 2019 року ; податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «КЕНГЛ-БІЛДІНГ» (податковий номер 42843785) на суму 1875478 грн., на що вказують результати аналізу податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до ст.ст. 72, 73, 74 ПК України, що згідно з п.74.3 ст.74 використовується для виконання покладених на контролюючий орган завдань, а саме даних узагальненої податкової інформації від 27.09.2019 року №651/04-36-52-30, складеної ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо ТОВ «КЕНГЛ-БІЛДІНГ» (п.н. 42843785).   
Також, на адресу відповідача 24.02.2020 позивачем направлено запит про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження) № 7004/10/20-40-05-11-16 в якому зазначено, що ГУ ДПС в Харківській області встановлено факти, що свідчать про допущені ТОВ "Торговий дім "Агродар" порушення п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України внаслідок    неправомірного визначення за звітний період декларування ПДВ – липень 2019 року податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Адванта Люкс» (податковий номер 41785848) на суму 3214163 грн., на що вказують результати аналізу податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до ст.ст. 72, 73, 74 ПК України, що згідно з п.74.3 ст.74 використовується для виконання покладених на контролюючий орган завдань, а саме даних узагальненої податкової інформації від 21.12.2019 року №1066/20-40-57-04-18/41785848, складеної ГУ ДПС області щодо ТОВ «Адванта Люкс» (п.н. 41785848).
Відповідно до вказаних запитів, підставою для їх направлення визначено п.п. 16.1.5, 16.1.7 п.16.1 ст.16, п.п.20.1.2 п.20.1 ст.20, п. 1 абз.3 п.п. 73.3 ст.73, п.п. 78.1.1 п.п. 78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, п.14 Порядку періодичного подання інформації органам ДПС та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1245 від 27.12.2010 р.
Відповідачем зазначені запити отримано 31.10.2019 року та 28.02.2020 року відповідно, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштового відправлення.
13.11.2019 року відповідачем направлено відповідь на запит позивача, яка надійшла до контролюючого органу 13.11.2019 року та зареєстрована за №13436/10/.
Зі змісту вказаної відповіді вбачається, що взаємовідносини із контрагентом, інформацію і документальне підтвердження які вимагаються на підставі запиту, є абсолютно реальними, відбулися в дійсності та підтверджуються всіма необхідними фактичними обставинами і первинними документами. Також, вказано, що у запиті не зазначено жодної законної підстави, передбаченої діючим законодавством, для витребування у підприємства будь-яких пояснень та копій документів стосовно господарської діяльності підприємства.
Отже, пояснення та документи та їх підтвердження до контролюючого органу відповідачем не надавалися.
На підставі п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, п. 61.2 ст.61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст.62, п.п. 75.1.2 п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.п. 78.1.4 п.78.1 ст.78, п. 82.2 ст.82 Податкового кодексу України, заступником начальника ГУ ДПС у Харківській області винесено наказ № 1784-п від 17.03.2021 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Торговий дім "Агродар".
На підставі наказу №1784-п від 17.03.2021 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки    Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" (код ЄДРПОУ 36036864), направлення на перевірку №3369 від 17.03.2021 року, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, пп. 61.1, 61.2 ст. 61, пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України здійснено вихід на місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" (вул. Данилевського, буд. 38, офіс 16, м. Харків, 61058) з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки з метою контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість щодо господарських взаємовідносин з контрагентами-постачальниками ТОВ "КЕНГЛ-БІЛДІНГ" (код ЄДРПОУ 42843785) за липень 2019 року, ТОВ "АДВАНТА ЛЮКС" (код ЄДРПОУ 41785848) за липень 2019 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).
Уповноваженим представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" (код ЄДРПОУ 36036864) Сайтарли А.П. 25.03.2021 року було відмовлено в допуску посадової особи контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар".
У зв`язку із недопуском до перевірки    посадової особи Головного управління ДПС у Харківській області складено акт "Щодо недопуску посадових осіб до проведення документальної позапланової перевірки" від 25.03.2021 року №1187/20-40-07-06-10/36036864.
На підставі пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України заступником начальника Головного управління ДПС у Харківській області прийнято рішення №16 від 26.03.2021 року про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ "Торговий дім "Агродар" у зв`язку з відмовою від допуску   посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.
З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до суду із позовом про накладення адміністративного арешту коштів на всіх рахунках у банках та банківських установах, що обслуговують платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар".
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.20.1.4 ст.20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка( абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).
Згідно з п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За змістом п.78.5 ст.78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Згідно із п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України єдиною підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки законодавець визначив непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, передбачених п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України, або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням встановлених вимог.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників) від допуску до перевірки на інших підставах не дозволяється.
Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна. 
Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. 
Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
Із системного аналізу положень статті 94 Податкового кодексу України судом не встановлено, що адміністративний арешт коштів платника податків є похідним від адміністративного арешту майна, відмінного від коштів, і може бути застосований судом виключно у випадку існування рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.
Положення статті 94 Податкового кодексу України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів, проте приписи статті 94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.
З аналізу наведеного правового регулювання суд приходить до такого правового висновку, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.
Зазначена  позиція суду узгоджується із  висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.11.2018 по справі №820/1929/17, від 12.04.2019 по справі №820/2564/17, від 14.05.2019 по справі №813/1910/17, від 23.05.2019 по справі №813/854/18, від 28.05.2019 по справі №813/3943/17. 
Враховуючи  вищевикладене  суд  зазначає, що відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
В даному випадку підставою для звернення до суду із  даним  позовом послугували обставини недопущення посадових осіб  контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.
Предметом доказування по справі є наявність чи відсутність законних підстав для проведення перевірки відповідача, дотримання позивачем процедури її призначення та проведення, та як наслідок - наявність чи відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" підстав відмовити посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що контролюючим органом не дотримано умови та порядок допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок передбачених ст. 81 Податкового кодексу України, а саме процедури пред`явлення представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" направлення на проведення фактичної перевірки.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України визначено, зокрема, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Відповідно до абзацу 5 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України   направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Дотримання цих вимог в їх сукупності може бути належною підставою для призначення та проведення перевірки.
Згідно з абзацами 6, 7 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України  при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Тобто, вказаними положеннями Податкового кодексу України визначено обов`язковий порядок дій, які здійснює посадова особа контролюючого органу перед початком проведення перевірки, а тому лише за умови виконання послідовного алгоритму дій посадовими особами податкового органу виникає можливість у останніх почати проведення перевірки. 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Судовим розглядом встановлено, що в направленнях на перевірку від 17.03.2021 № 3369 відсутній підпис платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків або його законного (уповноваженого) представника , які фактично проводять розрахункові операції, а саме представника ТОВ "Торговий дім "Агродар", незважаючи на ту обставину, що працівник Головного управління ДПС у Харківській області виходив за місцем реєстрації платника податків саме для вручення/пред`явлення останньому направлень на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службових посвідчень, з метою виконання  умов допуску до проведення перевірки.
Матеріали справи не містять акту , складеного посадовими особами контролюючого органу, який засвідчує факт відмови уповноваженого представника платника податків від підпису у направленні на перевірку .
Встановлені по справі обставини свідчать про не дотримання податковим органом вимог абз. 6, 7  п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, а саме не вжиття усіх необхідних заходів з метою вручення/пред`явлення під підпис уповноваженому представнику платника податків направлення на проведення перевірки, а за умови відмови уповноваженого представника від підпису - складання акту, який засвідчує факт відмови.
Належних та допустимих доказів спростування вищевказаних встановлених по справі обставин матеріали справи не містять, судовим розглядом не встановлено. 
Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Щодо посилань податкового органу на те, що аргументи апелянта (відповідача) про непред`явлення службового посвідчення, направлення на перевірку спростовується зафіксованою в акті від 25.03.2021 № 1187/20-40-07- 06-10/36036864 “Про відмову в допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки” інформацією про те, що уповноваженій особі підприємства вручено під підпис наказ про проведення перевірки, пред`явлено направлення на проведення перевірки від 17.03.2021 № 3369 по службовому посвідченню,  але уповноважена особа відповідача   відмовилась від допуску до перевірки. 
Вказаний акт не підписано представником підприємства у зв`язку з відмовою від підпису.
Однак відмова платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки не є тотожною відмові від підпису у направленні на перевірку, оскільки положеннями ст. 81 Податкового кодексу України встановлено різні наслідки за результатами вчинення вказаних дій. 
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 22.01.2021 по справі №803/205/16 та від 22.04.2021 по справі №820/2993/16.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів зазначає, що зазначення в акті від 25.03.2021 № 1187/20-40-07- 06-10/36036864  “Про відмову в допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки ” інформації про те, що особі підприємства вручено під підпис наказ про проведення перевірки, пред`явлено направлення на проведення перевірки від 17.03.2021 № 3369 по службовому посвідченню,  але уповноважена особа відповідача   відмовилась від допуску до перевірки не є тотожним дотримання вимог  абз. 6, 7  п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України.
В зазначених пунктах   Податкового кодексу України чітко визначено які документи повинні складатися податковим органом та відповідно підтверджувати факт ознайомлення платника податків з направленнями на проведення перевірки.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в рішенні помилково зазначено, що факт відмови від проведення перевірки/допуску до перевірки представника платника податків, який зафіксований відповідним актом, свідчить також і про відмову представником відповідача розписатись у направленні, оскільки як вже було зазначено вище відмова платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки не є тотожною відмові від підпису у направленні на перевірку.
Враховуючи вищезазначені висновки суду, не дотримання податковим органом вимог абз. 6, 7  п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України інші доводи сторін щодо правомірності чи не правомірності накладення адміністративного арешту коштів ТОВ "Торговий дім "Агродар" не впливають на вирішення справи по суті. 
З урахуванням того, що податковим органом при намаганні здійснити перевірку не було дотримано вимог Податкового кодексу України щодо належного ознайомлення (фіксації ознайомлення) платника податків, з направленням на перевірку, щодо чого заперечує відповідач (не виконані вимоги абз. 6, 7  п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України), колегія суддів вважає, що застосування до ТОВ "Торговий дім "Агродар" такого обмежувального заходу, як накладення адміністративного арешту коштів, внаслідок не допуску до перевірки, в даному випадку є неможливим .
З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин допущення контролюючим органом порушень норм Податкового кодексу України під час проведення перевірки, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про накладення адміністративного арешту на всі відкриті рахунки в банках та банківських установах платника податків ТОВ "Торговий дім "Агродар", що є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновку суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням того, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
З огляду на приписи п.10 ч.6 ст.12 КАС України, відповідно до якого справами незначної складності є інші справи у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що ця справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, дане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 по справі № 520/4976/21 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким   в задоволенні позову відмовити. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.  

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  22.11.2021 року