Справа № 428/4531/20 
Провадження № 22-ц/810/737/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25  листопада 2021 року   м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Лозко Ю.П. 
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 липня 2021 року ухваленого судом у складі: судді Юзефовича І. О.в приміщенні того ж суду
у цивільній справі про зобов`язання повернути грошові кошти та стягнення пені,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
встановив:

У червні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом, в якому просила зобов`язати відповідача АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління ПАТ"Державний ощадний банк України" повернути грошові кошти в розмірі 299 000 гривень, шляхом поновлення їх на картковому рахунку, відкритому в ПАТ «Ощадбанк», та стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожен день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок у сумі 180 596 гривень.
Позов мотивановий тим, що 05 березня 2015 року між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ №10012/07 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» Ломонос Л.В. укладено договір №1612455 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за яким відкрито зарплатний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «зарплатний», та видано платіжну картку типу MasterCard Standard Debit Military Main 0, за фінансовим номером мобільного телефону НОМЕР_2 . 
05 жовтня 2018 року позивачка дізналась, що 02 жовтня 2018 року невстановленими особами протиправно з її рахунку списано 299 000 гривень, в зв`язку з чим, вона звернулась до банку з вимогою скасувати всі операції за її рахунком № НОМЕР_1 , що проведені 02 жовтня 2018 року, повернути кошти та провести службове розслідування за фактом незаконного списання коштів. Після чого, 05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. По даному факту слідчим відділом Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області було розпочато кримінальне провадження №12018130370002837 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. 
Також позивачка зазначає, що у відповідь на її вимогу до банку щодо повернення списаних з поточних рахунків грошових коштів та проведення службового розслідування за фактом несанкціонованого списання з рахунку коштів, отримала лист від 10 грудня 2018 року про відмову в задоволенні її вимог, з підстав нібито порушення, недотримання вимог п.9.14 Розділу IX Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Проте, жодних розпоряджень про списання коштів позивачка не давала, будь-яких дій, що могли би призвести до списання грошових коштів не вчиняла, та вважає, що відповідач не виконав покладені на нього обов`язки щодо збереження її коштів. 
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 липня 2021 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 посилаючись на обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, вказує на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
За доводами апеляційної скарги, висновки суду про відмову в задоволенні позову з підстав наведених у змісті оскаржуваного рішення суду є помилковими; судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, отже не порушувала взятих на себе зобов`язань, оскільки не повідомляла ПІН, постійний пароль, одноразові паролі або іншу контрольну інформацію; не передавала картку ( її реквізити) для здійснення операцій іншим особам; не втрачала отриману банківську картку; не здійснювала і не мала такого наміру здійснювати 02 жовтня 2018 року операції з банківською карткою на кошти у загальній сумі 299 000 гривень, а тому такий переказ коштів є неналежним переказом, про що негайно повідомила банк та звернулась до правоохоронних органів.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача посилаючись на законність оскаржуваного рішення та необґрунтованість доводів скаржника, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та доводи скаржниці та її представника - адвоката Бушного О.О., представника відповідача - адвоката Павленка Л.М. за доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду відповідає.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції врахував позицію Верховного Суду викладену у постанові від 10 липня 2019 року, у справі №522/22780/15ц (провадження №61-23040 св18) та виходив з того, що саме на позивачку покладено обов`язок нерозголошення (не розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН кодів, CVV - кодів, проте, операції з переказу грошових коштів на загальну суму 299 000 гривень були здійснені в мережі Інтернет 02 жовтня 2018 року з використанням реквізитів платіжної картки, паролів, які відомі тільки власнику картки, тому вина АТ «Ощадбанк» відсутня і останній не має нести відповідальність за дану операцію, і дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачкою не доведено підстав позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих правильних висновків суду не спростовують.
Згідно частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Частиною 1 статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Частиною 1 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
За частиною 1 статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.
Відповідо до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
За змістом п.6, 8 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.
Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором;
Згідно статті 6 Закону порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.
Згідно пункту 1.2 Договору №1612455 ПАТ «Державний ощадний банк України» зобов`язався приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту, та забезпечувати проведення розрахунків за операціями вчиненими з використанням платіжної картки, в тому числі здійсненими з використанням платіжної картки, в межах витратного ліміту.
За пунктом 1.5 Договору при підключенні до послуг отримання щомісячних виписок на адресу електронної пошти, послуг смс-банкінгу, клієнт погоджується з тим, що надана інформація передається незахищеними каналами зв`язку та може стати відомою третім особам без відома на те клієнта або банку, банк не несе відповідальності за збитки, завдані клієнту у разі розголошення (розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, а також у разі розголошення клієнтом логіну та паролю до системи WEB -банкінг «Ощад 24/7» та /або ПІН-коду до системи Mobile -банкінг «Ощад 24/7» та отримання щомісячних виписок на адресу електронної пошти.
Відповідно до пункту 3.4 Договору сторони визнають, що отримані Банком платіжні документи, створені в системах WEB - банкінг «Ощад 24/7» та/або Mobile -банкінг «Ощад 24/7» та підтверджені паролем клієнта або ПІН-кодом клієнта до системи Mobile -банкінг «Ощад 24/7», мають таку ж юридичну силу, як і документи, що були подані клієнтом на паперовому носії та підписані власноруч клієнтом.
Отже, саме на позивачку покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН кодів, CVV-кодів. 
За вимогами ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
За вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Предметом позову є матеріально - правова вимога позивача до відповідача щодо якої вона просить ухвалити рішення, а підставою - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджуються такі факти та обставини справи.
05 березня 2015 рок між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк» укладено договір № 1612455 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. Банком було надано платіжну картку типу «MasterCard Standart Debit Military Main 0, та ПІН -конверт до неї.
05 жовтня 2018 року позивачці ОСОБА_1 стало відомо, що 02 жовтня 2018 року невстановленими особами протиправно списано з її рахунку 299 000 гривень, що стало підставою звернення останньої до голови АТ «Ощадбанк» Пишного А.Г. із заявою про відміну операції за рахунком НОМЕР_1 від 02 жовтня 2018 року, повернення коштів та проведення службового розслідування за фактом незаконного списання коштів за рахунком № НОМЕР_1 . 
ПАТ «Державний ощадний банк України» листом №11/5-17/1575/5840/2018-00/с від 10 грудня 2018 року повідомив ОСОБА_1 , що керівництвом підрозділу банку було проведено перевірку інформації зазначеної у зверненні, за результатами перевірки та аналізу документальних матеріалів по трансакціям встановлено, що з карткового рахунку (платіжна картка № НОМЕР_3 ) 02 жовтня 2018 року з 17:23 по 19:15 відбулося списання грошових коштів на загальну суму 299 000,00грн. шляхом переказу коштів з використанням Інтернет ресурсу Банку «WEB Banking» («переказ з картки на картку») на картковий рахунок. 
Операції проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки AT «Ощадбанк» (№ НОМЕР_3 ), з правильним введенням паролю (ПІН-коду для одноразової операції в мережі Інтернет), які відомі лише клієнту та були направлені на особистий (фінансовий) номер мобільного телефону НОМЕР_4 02 жовтня 2018 року.
Вказані операції проведено з використанням Інтернет ресурсу Банку «WEB Banking» після входу на даний ресурс необхідно було ввести одноразовий пароль (ПІН-код), який було надіслано на особистий фінансовий номер мобільного телефону НОМЕР_4 02 жовтня 2018 року о 17:19:53 з використанням IP адреси НОМЕР_5 .
Крім того, з використанням Інтернет ресурсу Банку «WEB Banking» було перевірено баланс по платіжній картці № НОМЕР_3 та змінено ліміти з використанням усіх необхідних її реквізитів, з правильним введенням паролю (ПІН-коду для одноразової операції в мережі Інтернет), який був направлений на особистий (фінансовий) номер мобільного телефону НОМЕР_4 02 жовтня 2018 року о 18:05:47 з використанням IP адреси НОМЕР_6 та о 18:35:07 з використанням IP адреси НОМЕР_7 відповідно.
Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12018130370002837, 06 жовтня 2018 року Сєвєродонецьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області до ЄРДР внесено відомості за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_1 від 05 жовтня 2018 року до ЧЧ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області, про те, що невстановлена особа в період часу з 17:27 години до 19:14 годин 02 жовтня 2018 року через систему UKR KYIV MOBILE BANKING, шляхом обману, з використанням електронно - обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами в сумі 299 000 гривень з банківської карти «Ощадбанк» № НОМЕР_8 , що належить заявниці, чим спричинила останній матеріальну шкоду на вищезазначену суму.
ОСОБА_1 визнано потерпілою в кримінальному провадженні №12018130370002837, яке об`єднано з кримінальним провадженням №12018130430000251 від 19 вересня 2018 року за фактом шахрайських дій відносно потерпілої ОСОБА_1 та інших. 
Відповідно до копії листа Управління стратегічних розслідувань ГУНП в Луганській області від 18 лютого 2019 року №220/111/31-2019, злочин стосовно ОСОБА_1 було скоєно 02 жовтня 2018 року у період часу з 17:23 до 19:14 шляхом перевипуску її фінансового номеру НОМЕР_4 за допомогою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», який був прив`язаний до її банківської картки «Ощадбанку» № НОМЕР_8 . Шахраї у подальшому з використанням Інтернету 02 жовтня 2018 о 17:19:33 з ip- адреси НОМЕР_5 за допомогою мобільного додатку «Ощад 24/7» перевели грошові кошти з банківської картки потерпілої на банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_9 , яка 25 вересня 2018 року зареєстрована на ОСОБА_2 , зняття готівки із вказаної картки здійснювалося в банкоматах м. Києва. 
У період з 01 по 10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 не виїзджала за межі Луганської області.
Отже, судом вірно встановлено, що операції з переказу грошових коштів на загальну суму 299 000 гривень були здійснені в мережі Інтернет 02 жовтня 2018 року з використанням реквізитів платіжної картки, паролів, які відомі лише власнику картки, з веденням персональних даних позивачки, тому відповідач не повинен нести відповідальність за дану операцію, яку проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки АТ «Ощадбанк», з правильним введенням паролю (ПІН-коду для одноразової операції в мережі Інтернет), які відомі лише клієнту та були направлені на особистий (фінансовий) номер мобільного телефону НОМЕР_4 - 02 жовтня 2018 року, що свідчить про відсутність вини банку у здійсненні даної операції.
Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного і обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з наведених вище підстав.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Доказів які б спростували висновки суду скаржником не надано.
Доводи скаржника за своєю суттю є обґрунтуванням позовних вимог, зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, яким суд надав належну правову оцінку. 
Отже, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Дата складення повної постанови -  29 листопада 2021 року.

Головуючий  Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова